ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4832/21 Справа № 173/1987/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючої судді – Єлізаренко І.А., 
суддів – Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року АТ КБ “Приватбанк” звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог, які змінювалися в ході судового розгляду справи, АТ КБ “Приватбанк” посилалися на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 лютого 2006 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36%на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ “Приватбанк” зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 463703 грн. 02 коп., яка складається із: 3829 грн.53коп. –заборгованість за кредитом; 452823 грн. 49 коп. —заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7050 грн. - заборгованість за пенею. На підставі викладеного АТ КБ “Приватбанк” просили суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08 лютого 2006 року у розмірі 132 640 грн. 61 коп., яка складається із: 3829 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом, 128 811 грн. 08 коп. — заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 08 лютого 2006 року по 30 грудня 2017 року, а також судовий збір 2102 грн. (а.с.68).
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року частково задоволено позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк”. Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (місцезнаходження за адресою: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 лютого 2006 року, яка виникла станом на 31 серпня 2020 в сумі 3829 грн. 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (місцезнаходження за адресою: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) 60 грн. 69 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покладено на позивача АТ КБ “Приватбанк” (юридична адреса: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код ЄДРПОУ 14360570).
В апеляційній скарзі АТ КБ “Приватбанк” просить рішення суду від 26 лютого 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в оскаржуваній частині, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 лютого 2006 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.1-3).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.33). 
Відповідно до положень п.3.3 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Згідно з п.3.1.1 умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицевій частині картки (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.
Згідно з п.4.6 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.
Відповідно до п. 5.5 умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.
Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. 
В п.5.2 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 31 серпня 2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 463703 грн. 02 коп., яка складається із: 3829 грн.53коп. –заборгованість за кредитом; 452823 грн. 49 коп. —заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7050 грн. - заборгованість за пенею (а.с.6-22, 69-82). 
Відповідач добровільно заборгованість не погашає.
Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ “Приватбанк”, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3829 грн. 53 коп., однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для частково скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ “Приватбанк”).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ “Приватбанк” посилалися на те, що відповідно до укладеного договору  б/н від 08 лютого 2006 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.1-3).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.33). 
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач станом на 31 серпня 2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 463703 грн. 02 коп., яка складається із: 3829 грн.53коп. –заборгованість за кредитом; 452823 грн. 49 коп. —заборгованість за відсотками за користування кредитом;7050 грн. - заборгованість за пенею (а.с.6-22, 69-82). 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, зменшивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08 лютого 2006 року у розмірі 18298 грн. 64 коп., яка складається із: 3829 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом, 6471 грн. 13 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 7997 грн. 98 коп. - пеня ( а.с.68). 
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ПАТ КБ “Приватбанк”, не довела відсутність заборгованості.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ПАТ КБ “Приватбанк” є обґрунтованими в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 08 лютого 2006 року у розмірі 3829 грн. 53 коп.- заборгованість за кредитом. 
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам слід зазначити наступне.
Із заяви позичальника від 08 лютого 2006 вбачається, що позичальник обрала тип карти Універсальна, 30 днів пільговий період, з кредитним лімітом в сумі 3000 грн. Кредитну картку було видано за номером НОМЕР_2 . 
У заяві ОСОБА_1 від 08 лютого 2006 року базова процентна ставка зазначена у розмірі 3 % на місяць (а.с.33).
Згідно даних розрахунку заборгованості, банком було дотримано істотних умов, погоджених сторонами, щодо базової процентної ставки за кредитом.
Так, станом на 31 серпня 2020 року заборгованість відповідача перед банком за відсотками за ставкою, що передбачена умовами договору (36 % річних) складає 7191 грн. 41 коп. (а.с.78).
Вказана заборгованість за відсотками є обґрунтованою, оскільки вона відповідає відсотковій ставці, яка передбачалася договором, з умовами якого погодились сторони.
Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що у подальшому - з 01 квітня 2015 року банком було в односторонньому порядку підвищено річну відсоткову ставку до 43,2% річних. 
АТ КБ “ПриватБанк” не надано суду жодних доказів дотримання банком процедури зміни в односторонньому порядку розміру процентної ставки.
Таким чином, в частині стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із розрахунків заборгованості, які згідно умов укладеного між сторонами договору, банк повинен був нараховувати відповідачу відсотки, а саме за період з 08 лютого 2006 року по 31 березня 2015 року - 3 % на місяць, що становить 7191 грн. 41 коп., оскільки згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом положень частини першої статті 651 та частини третьої статті 653 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.
У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” слід задовольнити частково, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 рокускасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованість за відсотками за кредитним договором б/н від 08 лютого 2006 року за період з 08 лютого 2006 року по 31 березня 2015 року у розмірі 7191 грн. 41 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” – задовольнити частково.
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до  ОСОБА_1 про стягнення відсотків.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” заборгованість за відсотками за кредитним договором б/н від 08 лютого 2006 року за період з 08 лютого 2006 року по 31 березня 2015 року у розмірі 7191 грн. 41 коп. 
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді