ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
19 квітня 2021 року 
м. Харків
справа № 619/4007/20
провадження № 22-ц/818/3191/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:    
головуючого - судді Хорошевського О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря: Іманвердізаде А.А.
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_2 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року, постановлену суддею Якименко Л.О., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявлять самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя,
в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом про полі майна подружжя.
04 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя. 
Разом із зустрічною позовною заявою, представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог подав заяву про забезпечення позову, в якій просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та заборони дій пов`язаних з реєстрацією (перереєстрацією), зняттям з обліку автомобіля марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.09.2013, номер шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ – легковий купе-в, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автозасобів міста Харкова; оголосити у розшук автомобіль марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.09.2013, номер шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ – легковий купе-в, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автозасобів міста Харкова; заборонити будь-якими особами здійснювати використання автомобіля марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.09.2013, номер шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ – легковий купе-в, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автозасобів міста Харкова; передати вказаний автомобіль марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.09.2013, номер шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ – легковий купе-в, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням авто засобів міста Харкова, на відповідальне зберігання спеціалізованим майданчикам для зберігання арештованого майна, до набрання законної сили судового рішення у справі про поділ майна подружжя.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року заяву представника відповідача задоволено частково. Забезпечено позов шляхом заборони відчуження та заборони дій пов`язаних з реєстрацією (перереєстрацією), зняттям з обліку автомобіля марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13.09.2013, номер шасі НОМЕР_1 , тип ТЗ – легковий купе-в, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автозасобів міста Харкова. В іншій частині заявлених вимог про забезпечення позову - відмовлено. Копію ухвали для виконання направлено до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. Шевченко, 26).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначила, що зустрічний позов був поданий поза межами строку передбаченого для його пред`явлення, крім того вона не відповідає вимогам процесуального закону Зазначає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що сторони звернулись до суду із позовами про поділ майна подружжя, тому беручі до уваги, характер спірних правовідносин вважав за необхідне вжити заходи забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.
Матеріали справи свідчать про те, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про полі майна подружжя. 04 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя. 
04 березня 2020 року разом із зустрічною позовною заявою представником позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_6 було подано клопотання про забезпечення позову.
Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для розгляду по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи може такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.
За правилами п. 3 ч.1, ч. 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Спосіб забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та заборони дій пов`язаних з реєстрацією (перереєстрацією), зняттям з обліку, судова колегія вважає співмірним.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
Всі інші доводи апеляційної скарги стосуються незгоди позивачки із рішенням суду про прийняття зустрічної позовної заяви.
Посилання представника ОСОБА_1 надані суду апеляційної інстанції про те, що автомобіль відчуження якого заборонено не є спірним майном подружжя спростовуються матеріалами справи. Позовні вимоги ОСОБА_1 та вимоги зустрічного позову ОСОБА_7 стосуються саме цього автомобіля.
Частиною першою статті 375ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що постановлена ухвала судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, отже, ухвала суду підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст.367,374,375,381,382,383,384,389,390,391 ЦПК України суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий                                                         О.М. Хорошевський
Судді                                                                        І.В. Бурлака 
                                                                       В.Б. Яцини
Повний текст постанови виготовлено 22 квітня 2021 року.