ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 р.	Справа № 636/4679/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби  на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.03.2021 (суддя Золотоверха О.О.; м. Чугуїв; повний текст рішення складено 11.03.2021) по справі № 636/4679/20
за позовом ОСОБА_1        
до заступника начальника Слобожанської митниці Державної митної служби Остапчука Валерія Васильовича                           
про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (надалі також - відповідач) в якому просив суд:
- визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0973/80700/20 від 15.12.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України. 
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04 березня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0973/80700/20 від 15 грудня 2020 року, винесену заступником начальника Слобожанської митниці Державної митної служби Остапчука Валерія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.
Стягнуто з Слобожанської митниці Державної митної служби на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.03.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким визнати винним гр. ОСОБА_1 у вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що  Слобожанська митниця Держмитслужби під час винесення оскаржуваного рішення діяла в межах чинного законодавства України, факт використання позивачем впродовж тривалого часу для особистих потреб транспортного засобу Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 , митне оформлення якого не закінчено, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів, підтверджується належними доказами. Проте судом першої інстанції скасовано постанову Слобожанської митниці Держмитслужби у справі № 0973/80700/20 не з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин справи, обмежившись лише посиланням, що фактичне керування транспортним засобом не свідчить про наявність у позивача умислу ухилятись від сплати належних митних платежів, що є суб`єктивним припущенням. 
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 23.07.2020          до Слобожанської митниці Держмитслужби з Управління патрульної поліції у Харківській області надійшло повідомлення ( вх. № 1 1755/8.5 від 23.07.2020) про протиправне використання громадянином України ОСОБА_1 22.07.2020 транспортного засобу «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 , а саме: 22.07.2020, о 22 год.00 хв., під час виконання службових обов`язків співробітниками СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Щорса, 21, було зупинено автомобіль марки «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 під керуванням гр-на України ОСОБА_1 , який під час зупинки надав поліцейським, серед іншого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (Республіка Польща), поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 0473020 від 24.06.2020 виданий на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно з даними ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», автомобіль «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 , був ввезений на митну територію України 02.10.2018 через пункт пропуску "Гоптівка - Нехотєєвка" Харківської митниця ДФС громадянкою РФ ОСОБА_2 у митному режимі “Тимчасове ввезення” до 1-го року, тобто з наданням пільги під час ввезення його на митну територію України. Станом на 23.07.2020 було порушено строки митного режиму “тимчасове ввезення ” обраного для транспортного засобу «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 . Крім того в наявних базах даних митниці відсутня інформація щодо сплати митних платежів.
Як вбачається з матеріалів отриманих від Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, під час зупинки 22.07.2020 співробітниками поліції вищезазначеного транспортного засобу громадянка РФ ОСОБА_2 була відсутня в транспортному засобі.
Крім того, листом Управління патрульної поліції в Харківській області від 21.10.2020 № 12045/41/14/02-2020 Слобожанську митницю Держмитслужби повідомлено про наявність фактів неодноразового притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності під час використання транспортного засобу «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_4 , в саме: постанова від 13.10.2019 серії ЕАК № 1620947, постанова від 29.10.2019 серії ЕАК № 1680546, постанова від 21.01.2020 серії ДП 18 № 475080, постанова від 08.05.2020 серії ДП18 № 475080, постанова від 08.05.2020 серії ДП 18 № 630224, постанова від 08.06.2020 серії ЕАМ № 2656291. 
Вказані документи стали підставою для порушення справи про порушення митних правил - складання протоколу про порушення митних правил № 0973/80700/20 відповідно до якого громадянин України ОСОБА_1 скоїв порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України - дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме: використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. 
За результатами розгляду справи про порушення митних правил постановою Слобожанської митниці Держмитслужби від 15 грудня 2020 року № 0973/80700/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 529 559,46 грн. 
Не погоджуючись із ухваленою відповідачем постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не ввозив на територію України транспортний засіб марки Audi А4, номерний знак НОМЕР_1 . Підстава користування позивачем вказаним транспортним засобом відповідачем не встановлена та відповідних доказів суду не надано, а фактичне керування транспортним засобом не свідчить про наявність у позивача умислу ухилитись від сплати належних митних платежів, оскільки факт обізнаності позивача у несплаті митних платежів при ввезенні на митну територію України транспортного засобу відповідачем не доведений. 
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач в порушення ч. 3 ст. 2 КАС України прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Стаття 71 МК України передбачає, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.
Порядок тимчасового ввезення в Україну громадянами транспортних засобів особистого користування врегульовано МК України, а саме статтями 103-112, 380 Кодексу, та Конвенцією про тимчасове ввезення, прийнятою 26 червня 1990 року у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 24 березня 2004 року № 1661-IV "Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення", зокрема положеннями Додатку С до Стамбульської конвенції.
Згідно з частиною першою статті 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Частиною шостою статті 104 МК України визначено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.
За положеннями пункту b) статті 5 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком транспортні засоби приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім`я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.
Згідно з пунктом b) статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення незважаючи на положення статті 5 цього Додатка транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення/ Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.
Пунктом 8 частини десятої статті 374 МК України визначено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у звичайних баках таких транспортних засобів, встановлених заводом виробником, при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування митними платежами.
Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України врегульовані статтею 380 МК України.
Так, відповідно до частин першої-другої вказаної норми тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.
У розумінні підпункту в) пункту 33 частини першої статті 4 МК України громадянка РФ ОСОБА_2 є нерезидентом, водночас у розумінні підпункту в) пункту 50 частини першої зазначеної норми позивач є резидентом.
Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (частина 4 статті 380 МК України).
Отже зміст наведеної статті свідчить про те, що транспортні засоби (зокрема, автомобілі) ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення можуть використовуватися на цій території виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб та повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням встановленого строку.
Умови передачі права на тимчасове ввезення встановлені частиною першою статті 109 МК України, відповідно до якої за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: 1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та 2) приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.
Вичерпний перелік підстав, за яких митні платежі не сплачуються, визначений статтею 292 МК України, згідно з якою митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: 
1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; 
2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; 
3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;
4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.
Таким чином, системний аналіз наведених норм МК України свідчить про те, що у разі передачі права на тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування від громадянина-нерезидента до громадянина-резидента, останній повинен сплатити всі митні платежі, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, колегія суддів зазначає, що використання транспортного засобу особистого користування, ввезеного в митному режимі тимчасового ввезення, іншою особою (без відповідного митного оформлення), крім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, є використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише власник товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб).
Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 633/179/16-а.
В ході розгляду справи про порушення митних правил встановлено, що згідно з даними ЄАІС Держмитслужби та АСМО «Інспектор», автомобіль «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 , був ввезений на митну територію України 02.10.2018 через пункт пропуску "Гоптівка - Нехотєєвка" Харківської митниця ДФС громадянкою РФ ОСОБА_2 у митному режимі “Тимчасове ввезення” до 1-го року, тобто з наданням пільги під час ввезення його на митну територію України. Станом на 23.07.2020 було порушено строки митного режиму “тимчасове ввезення ” обраного для транспортного засобу «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , НОМЕР_5 : НОМЕР_2 . Крім того в наявних базах даних митниці відсутня інформація щодо сплати митних платежів.
В свою чергу факт використання зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 підтверджується зібраними відповідачем в ході розгляду справи доказами, зокрема, листом Управління патрульної поліції в Харківській області від 21.10.2020 № 12045/41/14/02-2020 яким повідомлено Слобожанську митницю Держмитслужби про наявність п`яти фактів неодноразового притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності під час використання транспортного засобу «AUDI А4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 , а також поясненнями ОСОБА_1 від 23.11.2020 в яких останній підтвердив факт знаходження його 22.07.2020 в автомобілі та надання ним документів на транспортний засіб - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (Республіка Польща), поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 0473020 від 24.06.2020 співробітникам поліції. 
Отже, з огляду на встановлення факту використання позивачем транспортного засобу «AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов: НОМЕР_2 , відносно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з яким було надано такі пільги, тобто направлені на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, колегія суддів дійшла висновку про наявність у діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та як наслідок, правомірності накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на підставі оскаржуваної постанови в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 529 559,46 грн. 
Аналогічна  правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року по справі № 633/179/16-а. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо визнання незаконною та скасування оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. 229, 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.03.2021 по справі № 636/4679/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову   ОСОБА_1 до Заступника начальника Слобожанської митниці Державної митної служби Остапчука Валерія Васильовича про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова