УХВАЛА

24 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  911/1440/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. - (головуючий), Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П.,
розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  
на рішення господарського суду Київської області від 18.01.2021 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021
у справі №  911/1440/20
за позовом  акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" 
про стягнення 1  012  642,72 грн заборгованості за договором постачання природного газу від 27.10.2016 №  1804/1617-БО-17, у тому числі - 595  815,03 грн пені, 110  884,63  грн 3% річних, 305  942,06 грн інфляційних втрат, 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Київської області від 18.01.2020 у справі №  911/1440/20, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021, позов задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") 297  907,52 грн пені, 110  884,63 грн 3% річних, 305  942,06 грн інфляційних втрат, 15  189,64 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
16.04.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті) АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення господарського суду Київської області від 18.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 зі справи №  911/1440/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 297  907,52 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, у частині стягнення якої було відмовлено. 
Дослідивши матеріали касаційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" у справі №  911/1440/20, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2  102  грн.
Предметом позову у справі №  911/1440/20 є стягнення у сумі 1  012  642,72 грн, що становить менше п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2  102,00 грн х 500 = 1  051  000,00 грн), а відтак у розумінні наведених положень ГПК України ця справа не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:  а)  касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі АТ "НАК "Нафтогаз України", необхідність відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб обґрунтовує тим, що питання нарахування пені, порядок і підстави для такого зменшення має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, також має виняткове значення для скаржника, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансове становище підприємств - учасників даного ринку. Поряд з цим, скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення суперечать висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №  908/1453/14.
При цьому обґрунтування скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №  908/1453/14, Судом відхиляються з огляду на те, що правовий висновок у цих справах не доводить наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права, а свідчить лише про наявність у цих справах різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення.
Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 18.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 зі справи №  911/1440/20.
Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 18.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 зі справи №  911/1440/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя          І.  Колос

Суддя           Т. Малашенкова

Суддя                                                                                 В. Селіваненко