Справа № 438/632/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т. 
Провадження № 22-ц/811/3245/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області в складі судді Слиша А.Т. від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання, -
               в с т а н о в и л а : 
       рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 вересня 2020 року позов задоволено. 
       Стягнуто з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 травня 2020 року, але не більше як до досягнення 23 років.
       Вирішено, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
       Стягнуто з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в користь держави судовий збір 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
       Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 . 
       В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання. 
Вказує, що поза увагою суду першої інстанції зашився той факт, що Відповідач має на утримані неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке наявне в матеріалах справи. Зазначає, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, судом першої інстанції порушені права неповнолітньої дитини – ОСОБА_5 , оскільки розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини являється меншим ніж розмір аліментів на повнолітню дитину. Звертає увагу, що судом першої інстанції стягнуто аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 травня 2020 року, але не більше як до досягнення 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому строк навчання у Позивача закінчується 30.06.2021 році. Судом стягнуто аліменти на повнолітню дитину поза межами строку навчання у навчальному закладі. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги та проігноровано, що ні третя особа, ні Позивач не надали належних та допустимих доказів про те, що батько малолітньої дитини третьої особи - ОСОБА_6 не приймає участі в утриманні цієї дитини, а також докази того, що третя особа самостійно утримує малолітню дитину. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, ч.1-ч.3 ст. 12, ч.ч.1,7 ст. 81, ст. 141, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ч.1 ст. 182, ч.1 ст. 191, ч.1, ч.2 ст. 199, ст.ст. 200, 201 СК України, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір», та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач у справі ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 є батьками позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на цей час є повнолітньою, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.06.2002, виданого відділом РАГСу м.Селидове Донецької області. Шлюб між ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_7 розірвано 04 березня 2005 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 04.03.2005, виданого відділом РАЦСу Селидівського міського управління юстиції. Суд встановив, що повнолітня позивач ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, зареєстрована та проживає з матір`ю - третьою особою ОСОБА_4 та перебуває на її утриманні. Суд встановив, що повнолітня позивач ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на третьому курсі в Бориславському фаховому медичному коледжі на контрактній основі, спеціальність «Лікувальна справа», навчання закінчує 30 червня 2021 року. Вартість навчання становить 10500 грн на рік, про що свідчить довідка Бориславського фахового медичного коледжу від 12.05.2020, копія типового договору №18, укладеного 15.08.2017 між Бориславським медичним коледжем та ОСОБА_4 . Також суд встановив, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 на денному відділенні, вона потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно в повному обсязі. Суд зазначив, що відповідач не надав доказів того, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд встановив, що третя особа – мати ОСОБА_3 отримує дохід щомісяця в розмірі 5500 грн., що стверджується довідкою від 19.05.2020. Крім цього, на утриманні третьої особи ОСОБА_4 перебуває малолітня донька ОСОБА_8 , 2011 р.н. Відтак, третя особа не може самостійно утримувати доньку, ОСОБА_3 , яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд зазначив, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи матеріальне становище позивачки та враховуючи, що вона у зв`язку з навчанням доньки, ОСОБА_3 , несе витрати, - суд вважав, що позивач ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача. Щодо розміру аліментів та можливості їх сплати суд зазначив, що відповідач є працездатною особою, працює, отримує стабільний дохід у значному розмірі. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі, визначеному позивачем. Зокрема, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 згідно з довідкою про доходи від 09 липня 2020 року за №879, отримав з січня 2020 року по травень 2020 року, тобто за п`ять місяців, без урахування аліментів (1/6 його заробітку) – загальний дохід в розмірі 127 420,28 грн (з урахуванням податку з доходів фізичних осіб). При цьому, суд критично оцінив твердження відповідача про те, що він сплачує аліменти на користь другої дружини ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_5 , 2007 р.н., оскільки з довідки про доходи, на яку посилається відповідач, вбачається, що аліменти з відповідача стягувалися до травня 2020 року (до повноліття позивача ОСОБА_3 ), та згідно з вказаною довідкою вже у червні 2020 року інші аліменти з відповідача не стягувалися. Також суд при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, яка продовжує навчання, врахував те, що відповідач має обов`язок утримувати дитину від його іншого шлюбу: малолітнього сина ОСОБА_5 , 2007 р.н. При цьому, суд критично оцінив твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває дитина його другої дружини – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - оскільки вона є повнолітньою. Відповідачем не підтверджено, що ОСОБА_10 отримує від відповідача матеріальну допомогу. Крім того, ОСОБА_10 не є рідною донькою відповідача, що не передбачає обов`язку утримання її відповідачем. Також суд критично оцінив твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_9 , оскільки зі змісту відзиву та доданих до нього документів не вбачається, що вона є непрацездатною. Відповідач не вказав про незадовільний стан його здоров`я чи про інші обставини, що мають істотне значення, та які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі, визначеному в позовній заяві. Відтак відповідач не спростував доказами можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 його заробітку щомісячно, оскільки не всі вказані відповідачем у відзиві обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Суд також врахував, що в загальному порядку в разі стягнення аліментів за виконавчими документами із заробітної плати боржника може бути утримано 50 відсотків до погашення у повному обсязі заборгованості. Враховуючи вищенаведене, виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, беручи до уваги обставини, визначені в ч.1 ст.182 СК України, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі, про який просить позивач - 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця і до закінчення позивачкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем. При цьому суд врахував, що відповідач є працездатний, працевлаштований, має стабільний заробіток та може надавати матеріальну допомогу доньці, яка досягнула повноліття та продовжує навчання. Суд зазначив, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини. Суд вважав визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам позивача, не порушить прав відповідача. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає до задоволення. Одночасно суд вважав за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважав, що судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 840,80 грн.
       Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, обставини, які суд вважав встановленими, теж, лише частково доведені, а тому рішення суду підлягає зміні.
       20.05.2020 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , у якому просила стягувати з відповідача на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. 
       В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є донькою відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_7 , які перебували в шлюбі з 26.01.2002 по 04.03.2005. На цей час позивач навчається на третьому курсі в Бориславському медичному коледжі на контрактній основі, денне відділення, спеціальність «Лікувальна справа». Вартість навчання становить 10500 грн на рік. Оскільки вона навчається на денній формі, то не може працевлаштуватися. Позивач зареєстрована та проживає разом з матір`ю – ОСОБА_4 та перебуває на її утриманні. Разом з ними проживає малолітня сестра позивачки – ОСОБА_8 , 2011 р.н., яка також перебуває на утриманні їхньої матері. Їхня мати не в змозі самостійно утримувати їх обох, оскільки її заробітна плата на місяць становить 5500 грн. Відповідач є працездатним, має стабільний та високий дохід. Останнє відоме позивачу місце роботи ОСОБА_2 – ТОВ «Шахтобудівельна компанія», посада – прохідник 4 розряду. Відповідач має зареєстровані транспортні засоби: легковий автомобіль та мопед. Також має зареєстроване право власності на квартиру в м.Селидове Донецької області. Інша дружина відповідача – ОСОБА_9 під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем за договором купівлі-продажу набула право власності на житловий будинок у м.Селидове Донецької області та на земельну ділянку, на якій розташований цей будинок. Відповідно до ст.368 ЦК України зазначене майно перебуває в спільній сумісній власності відповідача та його дружини. Отже відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання позивачки. Крім сплати аліментів на утримання позивачки до досягнення нею 18 років, відповідач жодних додатковий витрат на її утримання не здійснював, її вихованням не займався.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім цього, в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріальної закону та її тлумачень колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково підставними.
       Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – відповідач у справі ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 є батьками позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26.06.2002, виданого відділом РАГСу м.Селидове Донецької області (а.с. 6). 
       Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_7 розірвано 04 березня 2005 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 04.03.2005, виданого відділом РАЦСу Селидівського міського управління юстиції (а.с. 7). 
       Також судом встановлено, що повнолітня позивач ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, зареєстрована та проживає з матір`ю – третьою особою ( ОСОБА_4 ) (а.с. 14.15).
       Згідно довідки Бориславського фахового медичного коледжу від 12.05.2020 №192 повнолітня позивач ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на третьому курсі в Бориславському фаховому медичному коледжі на контрактній основі, спеціальність «Лікувальна справа», навчання закінчує 30 червня 2021 року (а.с. 10).
Згідно Типового договору №18 від 15 серпня 2017 року, укладеного між Бориславським медичним коледжем та третьою особою ОСОБА_4 , вартість навчання ОСОБА_3 становить 10500 грн. на рік (а.с. 8-9).
       Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Бориславського міського нотаріального округу Фрман Б.І. від 19.05.2020р. №71/01-16 ОСОБА_4 працює на посаді юрисконсульта та отримує заробітну плату в розмірі 5500,00 грн. на місяць (а.с. 13).
       Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що на утриманні третьої особи ОСОБА_4  перебуває також малолітня донька  ОСОБА_8 , 2011 р.н., яка з нею проживає (довідка з місця проживання а.с. 16).  
       З довідки про доходи ТзОВ «Шахтобудівельна компанія» №879 від 09.07.2020 вбачається, що ОСОБА_2 отримав з січня 2020 року по червень 2020 року, без урахування аліментів загальний дохід в розмірі 172029,38 грн (з урахуванням податку з доходів фізичних осіб) (а.с. 42).
Крім цього, стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 25.01.2007 року вбачається, що у відповідача є на утриманні син ОСОБА_5 (а.с. 45), окрім цього, з довідки з місця проживання відповідача №08.07.2020 року вбачається, що у м. Селедове, Донецької області в будинку 46 разом з ним проживає його дружина ОСОБА_9 , син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_11 (а.с. 43).
Окрім цього, в суді першої інстанції відповідач визнавав позов частково та вказував на те, що 1/6 частини його доходів буде достатньою для продовження дочкою навчання та її утримання.
Також, відповідач вказував на те, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14.03.2007 року зменшено розмір аліментів, що були стягнуті на утримання доньки ОСОБА_12 з ј всіх видів заробітку до 1/6, зважаючи на те, що у відповідача народилася друга дитина.
Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги дочці матір`ю у матеріалах справи відсутні; те, що позивачка дійсно продовжує навчання та дійсно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги чого сторонами не оспорювалось; доходи відповідача, що підтверджені відповідною довідкою, яка, також, стверджує про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу, чого він і сам не заперечив; дані про доходи матері позивачки; те, що відповідач в суді першої інстанції не заперечив щодо стягнення аліментів з нього на користь дочки у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходу; прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» складав з 01.01.2020 року 2027 грн.на місяць та до кінця року збільшився до 2189 грн. на місяць; те, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син від іншого шлюбу; те що донька сторін є повнолітньою та вправі самостійно розпоряджатися матеріальною допомогою, що є предметом спору,– колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням як і вказаний позивачкою розмір аліментів слід вважати надмірним та завищеним (23144,21 грн. (середньомісячна заробітна плата відповідача / 4 = 5786,05 грн. в місяць) та рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчанняслід змінити. 
При цьому, слід, також, вказати і про те, що середньомісячна заробітна плата відповідача в 2020 році становила 23144,21 грн. Тобто 1/6 частка від його доходу буде становити 3857,36 грн., що навіть перевищуватиме прожитковий мінімум на дорослу особу у 2020 році.
Також, вказана щомісячна сума покриватиме навчання позивачки (10500/12місяців = 875 грн. в місяць) та решта коштів залишатиметься їй на звичні потреби (проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури, харчування та ін.). 
Враховуючи вказане, слід стягувати з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 20 травня 2020 року і до досягнення нею 23 річного віку і/або завершення навчання, залежно яка подія настане швидше. В задоволенні решти позову слід відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць також слід допустити до негайного виконання.
В решті рішення слід залишити без змін.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчанняв згаданій редакції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – задовольнити частково.
       Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 22 вересня 2020 року в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на час навчання – змінити, виклавши резолютивну рішення в такій редакції:
«Позов ОСОБА_3  до ОСОБА_2 , третя особа  ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання– задовольнити частково. 
       Стягувати з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 аліменти на час її навчання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 травня 2020 року, але не більше як до досягнення нею 23 років і/або завершення навчання, залежно яка подія настане швидше.
       Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
В задоволенні решти позову – відмовити»
В решті рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.
        Головуючий :                  Я.А. Левик
       Судді:                  Р.В. Савуляк
                                                                                        М.М. Шандра