Ухвала
07 червня 2021 року
м. Київ
справа № 739/601/19
провадження № 13-71зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 
розглянулазаяву засудженого ОСОБА_16 про перегляд ухвал Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 
2019 року та Чернігівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року за виключними обставинами і
встановила:
Вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2001 року, залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 14 березня 
2002 року, ОСОБА_16 було визнано винним і засуджено за ч. 3 ст.142, пунктами «а», «г», «і» ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі.
15 квітня 2021 року Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) ухвалив остаточне рішення у справі «П`ятаченко та інші проти України», яким констатував порушення щодо ОСОБА_16 (заява 23588/20) ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) стосовно покарання у виді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення. ЄСПЛ також постановив, що визнання існування порушення становить достатню справедливу сатисфакцію.
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ засуджений ОСОБА_16 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) із заявою про перегляд судових рішень щодо нього за виключними обставинами, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення щодо нього і обрати йому новий вид покарання не пов`язаний з довічним позбавленням волі.
Зазначена заява через недотримання її автором вимог ст. 462 КПК ухвалою судді Великої Палати від 12 травня 2021 року була залишена без руху з наданням строку на усунення допущених недоліків.У межах визначеного строку ОСОБА_16 повторно звернувся до Великої Палати із доповненнями до попередньої заяви, в яких наводячи аналогічні за змістом доводи, наголошує на можливості застосування щодо нього заходу індивідуального характеру – відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який він мав до порушення Конвенції, зокрема, шляхом повторного розгляду справи щодо нього судом.
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.
ЄСПЛ у рішенні «П`ятаченко та інші проти України», констатуючи порушення ст. 3  Конвенції стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення, зазначив, що Конвенція не забороняє застосування довічного ув`язнення до осіб, засуджених за вчинення особливо тяжких злочинів, таких як убивство. Однак у європейській пенітенціарній політиці робиться наголос на реабілітації ув`язнених; первинне виправдання ізоляції особи від суспільства може втратити актуальність після тривалого відбуття покарання. Тож для дотримання вимог ст. 3 Конвенції має існувати можливість скорочення довічного ув`язнення, тобто засуджений повинен мати перспективу звільнення та можливість перегляду вироку на основі оцінки того, чи існують законні пенологічні підстави для його тривалого ув`язнення, до яких належать: покарання, стримування, захист громадськості та реабілітація. Разом із цим ЄСПЛ відхилив решту доводів заявників і постановив, що факт визнання існування порушення становить достатню справедливу сатисфакцію.
Таким чином, у рішенні міжнародної судової установи, яке заявник зазначає як підставу для перегляду, ЄСПЛ указав на системну проблему в українському законодавстві, що належить подолати заходами загального характеру – шляхом внесення до чинних законів змін, спрямованих на усунення її першопричини, а саме шляхом запровадження в Україні процедур, які б на законодавчому рівні забезпечували у перспективі можливість звільнення або дострокового звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.Удосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін та доповнень є правомлише законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції.
Застосовані у справі ОСОБА_16 принципи та характер констатованого порушення Конвенції свідчать про те, що не було додержано такого права засудженого, яке наразі неможливо відновити у вигляді того ж стану чи становища, що існували до порушення Конвенції. У таких випадках, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи від 19 січня 2000 року, засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру, виконання яких покладається на компетентні органи державної влади.
Рішення ЄСПЛ у справі «П`ятаченко та інші проти України» не містить вказівок на те, що воснові констатованих щодо ОСОБА_16 порушень Конвенції лежали суттєві процедурні помилки чи положення, які ставлять під сумнів результат оскарженого провадження на національному рівні, або що ці порушення були спричинені рішеннями, ухваленими в межах кримінальної справи.
З огляду на викладене відсутні правові підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_16 про перегляд оскаржених судових рішень за виключними обставинами, а його твердження про протилежне є необґрунтованими.
Ураховуючи наведене, у відкритті провадження за заявою засудженого 
ОСОБА_16 слід відмовити, а заяву з усіма доданими матеріалами – повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата 
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_16 про перегляд за виключними обставинами ухвал Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2019 року та Чернігівського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року.
Заяву ОСОБА_16 з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      ОСОБА_1                   
Судді:                                    ОСОБА_2                                             ОСОБА_9 
ОСОБА_3                                          ОСОБА_10 
ОСОБА_4                                                ОСОБА_11 
ОСОБА_5                                           ОСОБА_12 
ОСОБА_6                                       ОСОБА_13 
ОСОБА_7                                              ОСОБА_14 
ОСОБА_8                                                 ОСОБА_15