ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
іменем України

13 травня 2021 року
м. Харків

справа № 623/259/16-ц
провадження № 22ц/818/130/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого – Котелевець А.В.,
суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря – Кравченко О.О., 

імена (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 – представника ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року у складі судді Одарюка М.П., у с т а н о в и в:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що 02 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав у борг ОСОБА_2 суму в розмірі 25 000,00 доларів США, що еквівалентно 620 745,45 грн, яку остання зобов`язалася повернути протягом року. Станом на 26 січня 2016 року борг не повернуто. 

10 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав у борг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму в розмірі 4 544,00 доларів США, що еквівалентно 118 234,70 грн. У зв`язку з виникненням термінової необхідності у грошових коштах 28 січня 2016 року він звернувся до відповідачів з вимогою повернути кошти, на що відповідачі не відреагували.

Оскільки в добровільному порядку відповідачі відмовляються повернути позичені кошти, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь: з ОСОБА_2 - за договором позики від 02 квітня 2013 року суму боргу в розмірі 620 745,45 грн, що еквівалентно 25 000,00 доларам США, з урахуванням 3% річних від простроченої суми в розмірі 10 905,52 грн та нарахованих процентів на рівні облікової ставки НБУ за час користування грошовими коштами за період з 02 квітня 2013 року по 26 січня 2016 року в розмірі 85 935,69 грн; з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – за договором позики від 10 січня 2016 року суму боргу в розмірі 118 234,70 грн, що еквівалентно 4 544,00 доларам США.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 02 квітня 2013 року в розмірі 620 745,45 грн, що еквівалентно 25 000,00 доларам США, 85 935,69 грн процентів на рівні облікової ставки НБУ за час користування грошовими коштами за період з 02 квітня 2013 року по 26 січня 2016 року та 3% річних від простроченої суми в розмірі 10 905,52 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 10 січня 2016 року в розмірі 118 234,70 грн, що еквівалентно 4 544,00 доларам США станом на 14 березня 2016 року по курсу НБУ. На користь ОСОБА_1 стягнуто судовий збір: з ОСОБА_2 – в розмірі 7 200,05 грн, з ОСОБА_3 – в розмірі 516,75 грн.

24 квітня 2017 року ОСОБА_6 – представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального, матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не писала 02 квітня 2013 року розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 25 000,00 доларів США. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року за клопотанням представника ОСОБА_2 була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса. На адресу суду були направлені повідомлення експерта № 5649 від 29 липня 2016 року та № 185 від 10 березня 2017 року про неможливість надати висновок у зв`язку з тим, що не були надані вільні зразки підпису ОСОБА_2 , а рукописні записи, представлені в якості вільних зразків почерку надані в однохарактерному документі та виконані скорописом; надані рукописні записи виконані стилізованими рухами, різняться між собою. 04 квітня 2017 року представником відповідача було заявлено клопотання про проведення повторної почеркознавчої експертизи, однак у задоволенні цього клопотання було відмовлено з посилання на те, що в матеріалах справи відсутній первинний висновок експерта. Вважає, що попередня почеркознавча експертиза проведена з порушенням Інструкції про призначення та проведенням судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази відібрання та приєднання вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_2 , а висновок суду першої інстанції про те, що остання ухилялася від проведення експертизи, не відповідає фактичним обставинам справи, про що свідчить, зокрема оплата вартості експертизи в розмірі 8 870,80 грн.

Зазначає, що 10 січня 2016 року між сторонами не укладався договір позики в письмовій формі, отже положення абзацу 2 частини першої статті 1049 ЦК України не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин, оскільки поняття «договір позики» та «розписка» є окремими видами документів (правовий висновок Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16).

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 суму в розмірі 25 000,00 доларів США, що еквівалентно 620 745,45 грн, яку остання зобов`язалася повернути протягом року (а. с. 151 т. 1). 

10 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму в розмірі 4 544,00 доларів США, що еквівалентно 118 234,70 грн (а. с. 240 т. 1). 

У зв`язку з виникненням термінової необхідності у грошових коштах 28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідачів з вимогою повернути кошти, на яку останні не відреагували (а. с. 184 т. 1).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). 

Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, якщо за договором позики передано грошові кошти, то повертаються також грошові кошти у такій самій сумі.

Якщо позичальник своєчасно не сплатив суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України (частина 1 статті 1050 ЦК України). За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт укладення між сторонами 02 квітня 2013 року та 10 січня 2016 року в простій письмовій формі договорів позики підтверджується оригіналами відповідних розписок, підписаних позичальниками.

Надані позивачем як доказ договорів позики розписки від 02 квітня 2013 року та від 10 січня 2016 року містять усі зазначені у статті 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання грошей в розмірі 25 000,00 доларів США, що еквівалентно 620 745,45 грн, та в розмірі 4 544,00 доларів США, що еквівалентно 118 234,70 грн, та дати їх написання.

Доказів того, що відповідачі повернули борг ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. 

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 суми боргу: з ОСОБА_2 – за договором позики від 02 квітня 2013 року в розмірі 620 745,45 грн, що еквівалентно 25 000,00 доларам США, 85 935,69 грн процентів на рівні облікової ставки НБУ за час користування грошовими коштами за період з 02 квітня 2013 року по 26 січня 2016 року та 3% річних від простроченої суми в розмірі 10 905,52 грн; а з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - за договором позики від 10 січня 2016 року в розмірі 118 234,70 грн, що еквівалентно 4 544,00 доларам США станом на 14 березня 2016 року по курсу НБУ.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не писала 02 квітня 2013 року розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 25 000,00 доларів США, не можуть бути прийняті до уваги.

З метою з`ясування обставин, що мають значення по справі, судом апеляційної інстанції призначались почеркознавчі експертизи. 

Так, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 листопада 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_6 – представника ОСОБА_2 ; по справі призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Згідно з Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 24771/4596, складеного 03 березня 2018 року судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С.Бокаріуса Абросимовим В.Г. та Гайдамакіною Д.І., підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від 02 квітня 2013 року від імені ОСОБА_2 на суму 25 000 доларів США 00 центів (а. с. 151 т. 1), розташований ліворуч від рукописного запису «( ОСОБА_7 )», - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2 , а іншою особою. Рукописні записи, що починаються та закінчуються словами: «Росписка Я, ОСОБА_7 , …» «…в течение года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 ), в розписці від 02 квітня 2013 року від імені ОСОБА_2 на суму 25 000 доларів США 00 центів (а. с. 151 т. 1) – виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. 

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, доповненою ухвалою цього ж суду від 29 серпня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1 ; по справі призначена комісійна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з Висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 12381/12382/18-32/20641/20642/18-32, складеним 04 жовтня 2018 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П., Кириленко Н.Д., ОСОБА_8 , підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься зліва від запису прізвища «( ОСОБА_7 )» у розписці, яка починається та закінчується словами «Росписка Я, ОСОБА_7 , …» «…в течение года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 )» від 02 квітня 2013 року, яка складена від імені ОСОБА_2 (документ підшитий на а. с. 151 т. 1), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і застосування технічних засобів. Рукописні записи (буквені та цифрові) у розписці, яка починається та закінчується словами: «Росписка Я, ОСОБА_7 …» «…в течении года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 )» від 02 квітня 2013 року, яка складена від імені ОСОБА_2 (документ підшито на а. с. 151 т. 1), виконані ОСОБА_7 . Підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься зліва від запису прізвища «( ОСОБА_7 )» у розписці, яка починається та закінчується словами «Росписка ОСОБА_9 …» «…в течение года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 )» від 02 квітня 2013 року, яка складана від імені ОСОБА_2 (документ підшито на а. с. 151 т. 1), виконаний ОСОБА_2 (а. с. 114-117, 121-144, 216-218 т. 2; 26-40 т. 3).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом. 

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

16 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_10 – представника ОСОБА_2 ; по справі призначено повторну комісійну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з Висновком експертів № 267-19, складеним 02 травня 2019 року старшим судовим експертом Ус І.І. та судовим експертом Здор В.М., рукописний текст та підпис на розписці від 02 квітня 2013 року, за якою ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 суму позики в розмірі 25 000 доларів США 00 центів, цілком та повністю придатні для дослідження з метою ідентифікації особи виконавця. Рукописні записи, що починаються та закінчуються словами: « ОСОБА_11 …» «…в течение года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 )» в росписці від 02 квітня 2013 року від імені ОСОБА_2 на суму 25 000 доларів США 00 центів (а. с. 151 т. 1) – виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від 02 квітня 2013 року на суму 25 000 доларів США 00 центів (а. с. 151 т. 1), розташований ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_7 » - виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, доповненою ухвалою цього ж суду від 16 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_4  – представника  ОСОБА_1 ; по справі призначена повторна комісійна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з Висновком експертів № 20-5984, складеним 03 листопада 2020 року, складеним судовими експертами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від 02 квітня 2013 року на суму 25 000 доларів США 00 центів (том 1, а. с. 151), придатний для почеркознавчого дослідження, у тому числі для ідентифікації виконавця (виконавців). 

Рукописні записи, що починаються та закінчуються словами «Росписка ОСОБА_14 …» - «…в течении года 02 апреля 2013 года ( ОСОБА_7 » в розписці від 02 квітня 2013 року на суму 25 000 доларів США 00 центів (том 1, а. с. 151), виконані не самою ОСОБА_2 , зразки якої віднесені до групи П, а іншою особою, зразки почерку яких віднесені експертами до групи 1.

Підпис від імені ОСОБА_2 , розташований ліворуч від рукописного запису «( ОСОБА_7 )» в розписці від 02 квітня 2013 року на суму 25 000 доларів США 00 центів (том 1 , а. с. 151), виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_2 , або почерком схожим з підписним почерком ОСОБА_2 . 

Досліджуючи зазначені висновки експертів з іншими доказами на підтвердження заявлених вимог, установлено, що з наведеного Висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 12381/12382/18-32/20641/20642/18-32, складеного 04 жовтня 2018 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П., Кириленко Н.Д.,  слідує, що 02 квітня 2013 року ОСОБА_2 власноручно підписала текст розписки, про отримання нею в борг від ОСОБА_1 суму в розмірі 25 000,00 доларів США, що еквівалентно 620 745,45 грн, яку зобов`язалася повернути протягом року. 

Висновки інших судових експертиз судовою колегію не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 24771/4596 складений 03 березня 2018 року судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С.Бокаріуса Абросимовим В.Г. та Гайдамакіною Д.І. з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 рок у№ 53/5, у зв`язку з чим ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, доповненою ухвалою цього ж суду від 29 серпня 2018 року, по справі була призначена комісійна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Призначаючи по справі повторну комісійну судово-почеркознавчу експертизу та доручаючи її проведення Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, Харківський апеляційний суду виходив із того, що клопотання про проведення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи мотивовано необхідністю спростування Висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 12381/12382/18-32/20641/20642/18-32, складеного 04 жовтня 2018 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П., Кириленко Н.Д., Красюк І.П., який суперечив висновку судово-почеркознавчої експертизи № 24771/4596, складеному 03 березня 2018 року судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С.Бокаріуса Абросимовим В.Г. та Гайдамакіною Д.І. При цьому,  в ухвалі від 12 грудня 2018 року суд апеляційної інстанції визначив матеріали справи, які підлягають порівняльному дослідженню. 

Призначаючи по справі повторну комісійну судово-почеркознавчу експертизу та доручаючи її проведення Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, Харківський апеляційний суд в ухвалу від 04 грудня 2019 року вказав, що дослідницька частина Висновку експертів № 267-19, складеного 02 травня 2019 року старшим судовим експертом Ус І.І. та судовим експертом ОСОБА_15 . Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, не містить достатніх обгрунтувань щодо розбіжностей, які диференціюють почерк та дають підставу зробити висновок про те, що записи та підписи в документах, які містяться на а. с. 240 т. 1, а. с. 26, 28 т. 2, а. с. 65-67 т. 2, а. с. 79 т. 2, а. с. 82 т. 2, а. с. 94 т. 2, а. с. 97 т. 2, в заяві на видачу паспорту (Форма № 1), а. с. 32-35 виділеного матеріалу, виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою. 

Відхиливши ряд зразків з посиланням на те, що записи та підписи в цих документах виконані нібито не ОСОБА_2 , а іншою особою, судові експерти Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз самостійно відібрали вихідні дані для проведення експертизи, що суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 рок у№ 53/5; 

Крім того, у дослідницькій частині висновку не вказані причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз. Зазначено лише, що Висновок судово-почеркознавчої експертизи № 27771/4596, складений 03 березня 2018 року судовими експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С.Бокаріуса Абросимовим В.Г. та Гайдамакіною Д.І., експерти повністю підтверджують, а Висновок комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 12381/12382/18-32/20641/20642/18-32, складений 04 жовтня 2018 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П., Кириленко Н.Д., Красюк І.П., експерти не підтверджують в частині почеркознавчого дослідження. 

При цьому, судом апеляційної інстанції також були визначені матеріали справи, які підлягали порівняльному дослідженню. 

Однак висновок експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Гордон Л.В. та ОСОБА_13 не містить дослідження питання щодо причин розбіжностей висновків попередніх експертиз, що було покладено в обґрунтування ухвали Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, доповненої ухвалою цього суду від 16 вересня 2020 року. При цьому суд апеляційної інстанції також визначав перелік документів, які підлягають дослідженню, однак деякі документи, перелік яких зазначено на с. 16 висновку, експерти безпідставно не використовували. 

Враховуючи викладене, висновки експертів про те, що сам рукописний текст розписки виконаний не ОСОБА_2 не дає підстав вважати про відсутність між сторонами договірних відносин з отримання та повернення позики, оскільки відповідачка, поставивши свій підпис під текстом рукописної розписки від 02 квітня 2013 року зобов`язалася виконати свій обов`язок за вказаним договором та сплатити суму виниклої заборгованості, оскільки підписуючи вказаний договір позики відповідачка розуміла його зміст та своїм особистим підписом підтвердила згоду з викладеними в ньому умовами.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (частини перша, третя пункт 2 статті 133 ЦПК України).

За правилами пункту «в» частини четвертої статті 382 ЦПК України постанова апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справу у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем за проведення експертиз, документально підтверджуються: в розмірі 7 150,00 грн - квитанцією від 25 липня 2018 року № N1А6Н36517, в розмірі 16 202,40 грн – квитанцією від 04 червня 2020 року № N1FF14929М (а. с. 227 т. 2, а. с. 92 т. 4). 

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, витрати, понесені позивачем у зв`язку з проведення експертиз в загальному розмірі 23 352,40 грн підлягають стягненню зі ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382-384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 – представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в загальному розмірі 23 352,40 грн (двадцять три тисячі триста п`ятдесят дві грн 40 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

О.М.Хорошевський