П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/705/21	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши  в порядку письмового провадження  за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмову протиправною та стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

У  січні 2021 року позивач  звернувся до суду з   позовом до відповідача та просив  визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у листі від 25.09.2020р. № 8739-8857/С-04/8-1500/20 у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року, що зберігається в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в розмірі 66313,78 грн., згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2020 року реєстровий №524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 різницю між виплачено та недоотриманою сумою пенсії ОСОБА_2 в розмірі 52615, 78 грн., яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2020 року реєстровий № 524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О.
В обґрунтування позову зазначалось, що  дії відповідача щодо зменшення розміру недоотриманої пенсії по спадщині за померлого ОСОБА_2 в залежності від дати звернення до органу Пенсійного фонду з приводу отримання недоотриманої пенсії при наявності оформленого свідоцтва про право на спадщину є протиправними.
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021  року, ухвалене   в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одесі  позов задоволено частково. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області   надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що  розмір недоотриманої пенсії залежить від дати звернення до Головного управління із Свідоцтвом про право на спадщину для її отримання. У зв`язку з тим, що позивач звернулася до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 сума недоотриманої пенсії відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону перерахована за період з 06.09.2017 по 30.11.2017 (з місяця звернення за отриманням недоотриманої пенсії по місяць смерті ОСОБА_2 ), та склала 13 967, 87 грн. Апелянт зазначає,  що для того щоб    одержати виплату недоотриманої пенсії необхідно протягом 6 мсяців від дня смерті або оголошення пенсіонера померлим звернутися  в територіальне управління Фонду де перебував на обліку померлий.  Апелянт зверта увагу, що відповідачем  рішення  про відмову у виплаті недоотриманої пенсії   не приймалось, а завданням адміністративного судочинства  є захист  саме  порушених прав позивача.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;               2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що громадянин ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 866.
ОСОБА_3 визнана спадкоємцем ОСОБА_2 за законом до спадщини якого ввійшла сума недоотриманої пенсії у розмірі 66313,74 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 25 вересня 2018 року реєстровий              № 698, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О.
Недоотриману суму пенсії ОСОБА_2 у розмірі 66313,74 грн. ОСОБА_3 не отримувала.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 899.
Після смерті ОСОБА_3 , до складу спадщини за законом, спадкоємиці ОСОБА_1 увійшла сума пенсії, недоотримана ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року, що зберігається в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в розмірі 66313,78 (шістдесят шість тисяч триста тринадцять) гривень 78 копійок, з належними відсотками, доплатами, компенсаціями та індексаціями, відповідно до довідки виданої Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі за № 2375/06 від 26 червня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2020 року реєстровий № 524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. .
Як зазначає відповідач та не спростовується позивачем, 08.08.2018р. №197/02-14 до Головного управління надійшов запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни від 18.05.2018р. №50/02-14, щодо наявності недоотриманої пенсії на ім`я ОСОБА_2 , для виплати визнаному спадкоємцю ОСОБА_3 .
Розрахована сума недоотриманої пенсії на дату формування довідки за період з 01.03.2016 по 30.11.2017 склала 66313,78 грн. Спадкоємець з заявою на отримання недоодержаної пенсії до Головного управління не звернувся.
22.04.2020 до Головного управління надійшов запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Єлькіної Марини Олексіївни №61/02-14 для оформлення Свідоцтва про право на спадщину на іншу особу у зв`язку з тим що спадкоємець, ОСОБА_3 , на яку оформлено Свідоцтво про право на спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а/з 866 від 24.12.2019.
Головним управлінням розрахована сума недоотриманої пенсії на дату формування довідки за період з 21.04.2017 по 30.11.2017, яка склала 27 165, 67 грн.
08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17 серпня 2020 року реєстровий № 524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. Загальна сума недоотриманої пенсії складає 66 313,78 грн. (шістдесят шість тисяч триста тринадцять грн. 78 коп.)
15.09.2020 року відповідно до талону до разового дорученням № 951050170741/22 ОСОБА_1 у поштовому відділення Укрпошти № 11 було виплачено  13 967,87 грн.
17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виплату недоотриманої суми пенсії у розмірі 52 615,91 грн., яка ввійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17 серпня 2020 року реєстровий № 524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. так як законодавством не передбачено часткової виплати недоотриманих сум пенсій.
Проте, відповідач листом від 25.09.2020 року № 8739-8857/С-04/8-1500/20 відмовив у виплаті недоотриманої суми при цьому посилаючись на те, що розмір недоотриманої пенсії залежить від дати звернення до Головного управління із свідоцтвом про право на             спадщину для її отримання. У зв`язку з тим, що звернення із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 відбулося 07.09.2020 сума недоотриманої пенсії відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону перерахована за період з 06.09.2017 по 30.11.2017(з місяця звернення за отриманням недоотриманої пенсії по місяць смерті ОСОБА_2 ) та склала 13967,87 грн.
Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних           послуг.
Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове            державне пенсійне страхування", сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам  його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером         чи ні.
Частиною 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Так, Цивільним кодексом України регулюються правовідносини у сфері спадкування.
Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною 1 статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми              пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його                смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу           спадщини.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Аналізуючи зазначені положення законодавства вірним є висновок суду першої інстанції, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.
Колегія суддів не прймає доводи апелянта щодо положень ст.. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки  положення цієї статті  не регулюють спірних правовідносин.
Так, колегія суддів зазнача, що ст..46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"   призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. 
Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. 
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у разі  не отримання  з власної вини пенсії на яку мав  право  пенсіонер, останній особисто або через свого представника повинен звернутись до Пенсійного фонду з заявою, тобто зазначена норма передбачає особисте звернення пенсіонера, що в даному випадку не є можливим.
Колегія суддів також не приймає доводи апелянта про те, що для того щоб    одержати виплату недоотриманої пенсії необхідно протягом 6 мсяців від дня смерті або оголошення пенсіонера померлим звернутися  в територіальне управління Фонду де перебував на обліку померлий з огляду  на наступне.
Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. 
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. 
Слід зазначити, що   недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду  від 07.03.2019р. у справі №617/7748/12. 
Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що згідно свідоцтва про право на спадщину  за законом від 17 серпня 2020 року реєстровий № 524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. загальна сума недоотриманої пенсії складає саме  66313,78 грн.,  тому дії відповідача щодо зменшення на власний розсуд розміру  недоотриманої пенсії  є незаконним.
Коегія суддів зазначає, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України.
Доводи апелята про те, що  Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало рішення про відмову у виплаті недоотриманої суми пенсії не спростовують  протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру належної до виплати суми недоотриманої пенсії, сума якої   протиправно була зменшена відповідачем.
Таким чином, враховуючи положення статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті даної справи, вірним є висновок  суду першої  інстанції про часткове задоволення позову.
Викладені у цій постанові висновки суду апеляційної інстанції  узгоджується з пунктом 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) , в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).
Велика Палата Верховного Суду також  у  постанові  від 22.09.2020 р. по справі                  № 910/3009/18  висловила правову позицію про те, що одне право повинно захищатися одним позовом, при цьому  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів  здійснюється саме  для  ефективного способу захисту  прав  та інтересів   фізичних осіб від порушень з боку  суб?єктів владних повноважень, що є одним із завдань адміністративного судочинства.
Оскільки право  позивачки на спадщину свого батька, а саме   суми пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року, що зберігається в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в розмірі 66313,78 грн., згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 серпня 2020 року реєстровий №524, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. було порушено протиправними діями відповідача та               ОСОБА_1 було виплачено лише частину цієї суми у розмірі                    13 967, 87 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку  про те,   що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин   справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому  підстави для його скасування чи зміни відсутні. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 262, 263,  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець