УХВАЛА        
 
26 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 953/11929/20
провадження № 61-6723ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти, у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання у Національному аерокосмічному університеті ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на першому курсі денного відділення гуманітарного факультету, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років.
 
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на                   повнолітню дочку - ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, у розмірі                1 тис. грн щомісячно, починаючи з 27 липня 2020 року і до досягнення дитиною 23 років або закінчення навчання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх доходів ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 27 липня 2020 року і до досягнення ОСОБА_2 23 років або закінчення навчання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Київського районного суду                        м. Харкова від 22 жовтня 2020 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання, а тому у розумінні ЦПК України справа № 953/11929/20 є малозначною.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка у резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі. 
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд   відмовляє  у  відкритті   касаційного   провадження  у  справі,   якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Крім того, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких                       державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня                  1997 року).
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
                                                              УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від                 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко