Номер провадження: 22-ц/813/2065/21 
Номер справи місцевого суду: 522/6688/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Дришлюк А. І.
                                                        Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання закрити виконавче провадження (а.с. 2-18).
06 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено (а.с. 179-182).
10 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами кур`єрської служби направила до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року. Апелянт вважає, що вказане рішення ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права, при цьому суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку із чим вищевказане рішення не відповідає чинному законодавству України. Апелянт зазначає, що було пропущено строк давності за вимогами, з якими відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, мав місце у справі, раніше по якій оскаржується. Апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні суд самостійно наводить правові позиції, які однозначно вказують на те, що сам по собі факт спливу строків позовної давності на момент вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначає, що сторона позивача не посилалася, як на підставу своїх вимог, на таку обставину, як «належне виконання грошових зобов`язань», а посилалася сама на обставину того, що «строки давності за вимогами, з якими відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, на момент вчинення напису спливли». На думку апелянта, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. не дотримано вимог Закону України про нотаріат та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису в межах трьох років. Апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні 22.04.2021 року представник позивача - ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу. 
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних і достатніх доказів, що підтверджують належне виконання грошового зобов`язання та могли б свідчити про спірність грошової вимоги. Також суд першої інстанції погоджується з правовою позицією відповідача, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та на підставі виконавчих написів нотаріусів (а.с. 181).
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», яке у подальшому змінило свою назву на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір № 0660/042052-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, відповідно до якого банк на підставі заяви ОСОБА_1 на відкриття рахунку та отримання кредитної картки відкриває останньому рахунок № НОМЕР_1 в дол. США, випускає та надає ОСОБА_1 картку типу GOLD строком дії 12 місяців та ПІН-код до неї, а також забезпечує розрахунки за операціями з використанням картки в межах витратного ліміту. У свою чергу, позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кошти по кредиту та сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені кредитним договором (а.с. 7-11).
Як вбачається з заяви представника відповідача про заміну сторони, 10 вересня 2019 року Загальними зборами АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» (а.с. 114-129).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року заяву представника відповідача було задоволено і змінено відповідача у справі з АТ «Укрсоцбанк» на належного - АТ «Альфа-Банк» (а.с. 142). 
Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2018 року Банком ОСОБА_1 було направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання, в якому було зазначено, що у зв`язку із використанням ОСОБА_1 коштів, наданих по рахунку в межах кредитної лінії (кредитного ліміту), та невиконанням останнім своїх зобов`язань щодо їх повернення, у ОСОБА_1 перед Банком станом на 30 травня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 20896,17 дол. США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 545390,04 гривень (а.с. 88-89).
В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни із заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки, як зазначає Банк у свої заяві, боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Банком станом на 30 травня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 20896,17 дол. США, що станом на 30 травня 2018 року згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 545390,04 гривень. На підставі цього, банк просив вчинити виконавчий напис на Договорі про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки GOLD, відповідно до якого було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію) (а.с. 80-81). 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність безспірної заборгованості за кредитним договором, та вважає за потрібне зазначити наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис від 19 вересня 2018 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с. 79).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічна правова позиція була викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.
Апеляційний суд також зазначає, що позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не враховано та не надано належної правової оцінки факту вчинення нотаріусом виконавчого напису за вимогою відповідача, за яким з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тобто, позивач зазначає, що сплив строк давності, відповідно до якого банк міг звернутися до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії виконавчого напису 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за заявою АТ «Укрсоцбанк» було вчинено виконавчий напис про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 546390,04 гривень (а.с. 79).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до п.п. 3,1 та 3,4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Апеляційний суд враховує доводи апелянта, що у відповідача виникло право вимоги та розпочався перебіг строку позовної давності з 15 квітня 2009 року, з огляду на таке.
Згідно з п. 1.1. даного договору Банк випускає держателю картку строком дії 12 місяців (а.с. 82).
Згідно з п. 1.2.1. Договору термін повного погашення заборгованості за всіма траншами (кредитами та відсотками) встановлено до 15 числа останнього місяця строку дії картки (а.с. 82).
Відповідно до наданої апелянтом до позовної заяви копії договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки НОМЕР_2 -PR кредитну картку ОСОБА_1 було видано 10 квітня 2008 року (а.с. 7).
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд погоджується з посиланнями апелянта, що заборгованість за кредитним договором повинна була бути погашена не пізніше, ніж 15 квітня 2009 року, а строк позовної давності сплив 15 квітня 2012 року.
На підставі вище зазначеного, апеляційний суд доходить до висновку, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса в межах трьох років з дня виникнення права вимоги.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції неправильно було застосовано норми матеріального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове.
На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5119 від 19.09.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, яким з позивача на користь відповідача звернуто стягнення заборгованість у розмірі 545390,04 гривень.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 11 травня 2021 року.

       Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк