Ухвала
16 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 522/9557/18
провадження № 61-6070ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права власності, виселення та вселення, 
ВСТАНОВИВ:
9 квітня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, повний текст якої складено 15 березня 2021 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 1609/6643/12, від 24 квітня 2019 року у справі № 1609/10810/12, від 29 травня 2019 року у справі № 1609/6645/12, від 26 червня 2019 року у справі № 761/3428/15-ц, від 15 травня 2019 року у справі 
№ 522/102/13-ц, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 201/13156/14-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 911/5039/14, від 20 серпня 2020 року у справі № 638/18280/13-ц, від 4 грудня 2019 року у справі № 344/16245/13-ц, від 4 грудня 2019 року у справі № 752/2151/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 607/16852/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-129цс14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
До касаційної скарги додано клопотання про зупинення дії оскаржуваних рішення та постанови до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Вивчивши доводи клопотання та зміст оскаржуваних судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами. 
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року - без змін.
Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, оскільки Приморським районним судом м. Одеси відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.
Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 522/9557/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом зобов`язання не чинити перешкод у здійсненні права власності, виселення та вселення.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко 
В. А. Стрільчук