Справа № 461/453/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 33/811/714/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса Михайла Омеляновича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Галайського Ореста Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 8779 (вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять тисяч) грн. 16 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 грн. судового збору.
Згідно з постановою суду, 30.01.2020 року, близько 17 год. 21 хв., митним постом «Мостиська», Галицької митниці Держмитслужби було здійснено пропуск в напрямку «виїзд з України» автомобіль марки «VW LT35», VIN НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Транспортний засіб переміщувався смугою руху «зелений коридор».
Митними органами Республіки Польща листом №0201-IGM.541.782.2020.BM від 10.09.2020 року повідомлено, що 30.01.2020 року в автомобілі марки «VW LT35», р/н НОМЕР_2 , який переміщувався під керуванням ОСОБА_1 було виявлено 32000 штук сигарет марки «Rothmans» без польських акцизних марок, загальною вартістю 1376 злотих (станом на 30.01.2020 року за курсом НБУ становить 8779,16 грн.). Виявлені товари знаходилися у спеціально перероблених дверних панелях транспортного засобу марки «VW LT35», VIN НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 .
Таким чином, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України вищевказані товари з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2021 року та провадження у адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що з даною постановою не погоджується, та вважає, що така не ґрунтується на матеріалах справи і вірному застосуванні норм законодавства, наявність в його діях складу правопорушення не підтверджується жодним доказом, звинувачення ґрунтується на припущеннях, а суддя не забезпечила всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а тому вважає, що існують підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Вказує, що в письмових поясненнях державного інспектора митного оформлення митного поста «Мостиська» Капериз М.П., що відібрані інспектором УЗПМП ОСОБА_2 26.12.2020 жодної інформації про будь-яке переміщення будь-яких товарів не наведено взагалі, вказано виключно, що ОСОБА_1 перетнув кордон в напрямку «виїзд з України».
Зазначає, що в оскаржуваній постанові суддя не вказала за вчинення яких саме дій апелянта визнано винним, тобто в чому полягає об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.
Стверджує, що в митних органів України була відсутня будь-яка інформація чи будь-які підстави вважати, що апелянт перемістив через митний кордон сигарети, які знаходилися у спеціально перероблених дверних панелях транспортного засобу.
Апелянт зазначає, що єдиним начебто доказом, на який спираються митні органи, є лист Палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві. В даному листі, на думку ОСОБА_1 , є матеріалами службового листування, а не доказом вини особи, вказано, що був виявлений товар в автомобілі VW LT35, під керуванням ОСОБА_1 , товар знаходився в транспортному засобі, в спеціально перероблених дверних панелях. 
Наголошує, що з фото та інформаційного повідомлення в засобах масової інформації також вбачається розміщення сигарет в дверних панелях. Тобто, на думку апелянта, польська сторона обвинувачує ОСОБА_1 в намаганні перевезти сигарети в спеціально перероблених дверних панелях (тих, що двері міжкімнатні для приміщень), яких було 10 штук в згадуваному транспортному засобі. Натомість українські митники, звинуватили апелянта в переміщенні сигарет у спеціально перероблених дверних панелях транспортного засобу, що є абсолютно іншими діяннями.
Звертає увагу, що перевезення вантажу з приховуванням в спеціально переробленому автомобілі, в якому виготовлені сховища, і перевезення у автомобілі без ознак перероблення товарів, в яких містилися сигарети, є абсолютно різними об`єктивними частини адміністративного правопорушення.
Таким чином, на переконання апелянта, його було звинувачено на підставі невірного чи то перекладу чи то трактування змісту, на підставі припущень, сформованих на помилці, та визнано винним у вчиненні правопорушення.
Стверджує, що оскільки проти нього було висунуто звинувачення в діяннях, які він очевидно не вчиняв, а суд першої інстанції, не встановивши обставин реальності такого діяння, визнав особу винною не у протиправних діяннях, а в порушенні ст. 483 МК України, то в даному випадку мало місце порушення гарантованого ст.6 Конвенції права на справедливий суд.
Апелянт не вважає, що факт перетину апелянтом державного кордону вказує на факт завантаження на території України 10 дверних панелей та переміщення їх через митний пост «Мостиська», таке звинувачення повинно би було обґрунтовуватися доказами, однак жодними доказами не встановлено та не підтверджено переміщення ним товарів у автомобілі під його керуванням.
Крім цього, на думку апелянта, строк накладення адміністративного стягнення минув 30.11.2020. Враховуючи, той факт, що адміністративна справа була розпочата 28.12.2020, вона підлягає закриттю відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Стверджує, що суд застосував до ОСОБА_1 розмір штрафу, який можливо є вартістю товарів за цінами на території ЄС та точно не є вартістю товарів на території України, чим застосував неналежне покарання.
В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що 04 лютого 2021 року повинно було відбутися судове засідання у даній справі, однак в судове засідання апелянту потрапити не вдалось, оскільки воно не відбулося, жодної постанови ОСОБА_1 не отримував, а 28.03.2021 за допомогою електронного ресурсу судова влада України апелянт ознайомився з текстом оскаржуваної постанови, однак не було здійснено повідомлення про дату винесення постанови, а тим більше про текст самої постанови, що в свою чергу спричинило позбавлення можливості вчасно ознайомитися з текстом постанови та оскаржити її в апеляційному порядку в строки передбачені законом.
В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не прибув та про причини неявки не повідомив, клопотань про перенесення слухання справи, призначене на 09.06.2021 в суд апеляційної інстанції не подавав, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Галайського О.В., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника митного органу Дунаса М.О., який заперечив проти її задоволення, вивчивши апеляційну скаргу, прихожу до висновку, що така до задоволення не підлягає.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Диспозиція ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Згідно зі ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші
Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про порушення митних правил №2446/20900/20 від 28.12.2020 року (а.с.1-2), листом Республіки Польща №0201- IGM.541.782.2020.ВМ від 10.09.2020 року (а.с.13), фотокопіями (а.с.15-19), поясненнями державного інспектора відділу митного оформлення митного поста «Мостиська» Капериз М.П. (а.с.22), доповідною запискою (а.с.3-4).
При розгляді справи в суді першої інстанції суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.
Покликання ОСОБА_1 , що переміщуваний ним товар не знаходився у спеціально виготовленому сховищі з огляду на що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є безпідставним, оскільки йому ставиться у вину переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, у чому його і визнано винним судом першої інстанції.
З урахуванням наведеного, пояснення ОСОБА_1 щодо заперечення своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, та вважає, що такі спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.
Що стосується доводів апелянта про те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився, то такі є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно зі ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
Суд першої інстанції вірно зазначив у оскаржуваній постанові про те, що митними органами Республіки Польща повідомлено Державну митну службу України про переміщення в автомобілі марки «VW LT35», р/н НОМЕР_2 , у 10 спеціально перероблених дверних панелях 32000 штук сигарет марки «Rothmans» лише 10.09.2020 року, що підтверджується листом №0201- IGM.541.782.2020.ВМ. 
Таким чином, оскільки, Держмитслужбі України про факт вчинення правопорушення, яке мало місце 30.01.2020 року стало відомо лише 10.09.2021 року, до Галицького районного суду м.Львова справа надійшла 20.01.2021 року, відтак строк притягнення до адміністративної відповідальності не пропущено.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке згідно з вимогами ст. 33 КУпАП у межах санкції ч.1 ст.483 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та закриття провадження у даній справі.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП та ст.529 МК України, апеляційний суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова 04 лютого 2021 року.
Постанову Галицького районного суду м. Львова від 04 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк