Дата документу 24.05.2021 Справа № 331/3272/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/1694/21                                  Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г. 
Є.У.№ 331/3272/20                                               Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Кримської О.М.,
                      Дашковської А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди,
із апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя ( далі КЕВ м. Запоріжжя) про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що починаючи з вересня 2018 року по жовтень 2019 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до Запорізького КЕВ з рапортами про підготовку документів щодо виключення службової 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 з числа службових та направлення їх для розгляду на Комісію з контролю та розподілу жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України.
Оскільки дана переписка до відповідних результатів не призвела, він вимушений був у листопаді 2019 року звернутися з позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року (справа № 280/5423/19), яке набрало законної сили 15 квітня 2020 року, його позов було задоволено повністю. Визнано протиправними дії КЕВ м. Запоріжжя щодо не відпрацювання списку надання житлової площі для постійного проживання та не направлення документів ОСОБА_1 до ГКЕУ Міністерства оборони України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання. Зобов`язано КЕВ м. Запоріжжя відпрацювати і направити список надання житлової площі для постійного проживання та документи ОСОБА_1 до ГКЕУ Міністерства оборони України, для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання.
15.05.2020 ним було отримано виконавчий лист і 25.05.2020 подано заяву про примусове виконання рішення до Олександрівського ВДВС.
16.06.2020 КЕВ м. Запоріжжя його повідомило про те, що облікова справа разом зі списком військовослужбовця будуть направлені до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. 
Своїми діями КЕВ м. Запоріжжя протягом двох років змушує його постійно звертатись за захистом свого права, відстоювати його.
Він не має можливості повноцінно працювати, оскільки всі ці фактори позначилися на його здоров`ї. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може повноцінно забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, оскільки більшу частину родинного доходу вимушений витрачати на послуги адвоката та на медикаменти. Це додає йому багато неприємних відчуттів. 
Як зазначено в позові, позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває себе втраченим для суспільства та родини людиною, оскільки не може допомогти своїй родині, як матеріально так і морально. Відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.
Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, позивач виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельних негативних наслідків для нього, що викликані у наслідок душевної травми, за період тривалого нескінченого листування, а також з фактичного значного погіршення стану здоров`я, оскільки ушкодження здоров`я він зазнав проходячи чисельні неправомірні дії з боку КЕВ м. Запоріжжя, саме за 2 роки він отримав чисельні хвороби, які турбують його і по сьогоднішній день.
За ці 2 роки він неодноразово звертався до військового госпіталю Запорізької області, перебував на стаціонарному лікуванні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року позов  ОСОБА_1 до Квартирно – експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.
Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
У решті позовних вимог відмовлено.
 Не погоджуючись з рішенням суду квартирно-експлуатаційний відділ м. ЗапоріжжяМіністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати,  і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвалюючи рішення по вказаній справі, суд першої інстанції не встановив причинний зв`язок між моральними стражданнями позивача та протиправною дією відповідача. Позивачем не було надано доказів на підтвердження понесеної ним моральної шкоди, а тому на думку апелянта, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке не відповідає нормам закону.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Її доводи були предметом розгляду справи в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що протиправність діяння відповідача встановлена судовими рішеннями, вказане негативно вплинуло на можливість позивача повноцінно працювати, на стан його здоров`я, матеріальне забезпечення родини, оскільки частина родинного доходу витрачалася на послуги адвокатів та медикаменти. Суд погодився з тим, що позивач відчуває психологічний дискомфорт, знаходиться в пригніченому стані через неможливість забезпечити свою родину житлом. Порушені його нормальні життєві зв`язки, оскільки йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого житла, відстоювання свого законного права , в тому числі в судових установах, звертаючись за юридичною допомогою, відвідуючи судові засідання тощо.
Оцінюючи обґрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Встановлено, що підполковник ОСОБА_1 та члени його родини перебувають на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та КЕВ м. Запоріжжя в загальній черзі та в першочерговій черзі як учасник бойових дій ; на теперішній час позивач з родиною мешкає в службовій двокімнатній квартирі за адресою : АДРЕСА_2 . 
Починаючи з вересня 2018 року ОСОБА_1 неодноразово звертався із рапортами та заявами до начальника КЕВ м. Запоріжжя, щодо підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання.
06.09.2018 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до Військового комісаріату ЗОВК та Голові житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про дозвіл щодо розгляду питання, виключення із числа службових 2-кімнатної службової квартири АДРЕСА_3 ( а.с.15).
12.09.2018 відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Запорізького ОВК № 10 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 щодо клопотання перед КЕВ м. Запоріжжя та житловою комісії Запорізького гарнізону м. Запоріжжя про виключення зі складу службової 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , постановили виключити зі складу службових2 (двох) кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53.7 кв.м. ( а.с.16).
17.09.2018 вх. №2543 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до начальника Запорізького гарнізону та начальника Запорізької КЕВ про дозвіл щодо розгляду питання виключення із числа службових 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ( а.с.17).
27.09.2018 відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Запорізького гарнізону № 7 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 , щодо підготовки рішення про виключення з числа службового житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Даним протоколом затвердили направити документи на доопрацювання, щодо виключення із числа службового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 ( а.с.16).
27.09.2018 за №3725 з відділу КЕВ м. Запоріжжя ОСОБА_1 отримано відповідь, в якій вказано що КЕВ м. Запоріжжя не має законних підстав для підготовки документів щодо виключення службової 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , з числа службових та направлення їх для розгляду на Комісію з контролю та розподілом жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України ( а.с.18).
01.10.2018 за вх.№35 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до начальника Запорізького гарнізону та начальника Запорізької КЕВ про дозвіл щодо розгляду питання виключення із числа службових 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ( а.с.19).
04.10.2018 ОСОБА_1 до Запорізького КЕВ м. Запоріжжя було подано нотаріально завірену заяву, в якій вказано, що в разі позитивного розгляду питання про виключення із числа службового житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не заперечує проти зняття його та членів його родини з квартирного обліку Запорізького гарнізону ( а.с.24).
11.10.2018 протоколом засідання житлової комісії Запорізького гарнізону №8 було розглянуто рапорт ОСОБА_1 щодо підготовки рішення про виключення з числа службового житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Даним протоколом задоволено рапорт ОСОБА_1 , враховуючи завірену заяву, щодо виключення із числа службового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 та зняття підполковника ОСОБА_1 та членів його родини з квартирного обліку ЗОВК ( а.с.22-23).
26.10.2018 за №520 ОСОБА_1 було отримано Витяг з наказу з ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання начальнику відділу фінансового забезпечення ЗОВК підполковнику ОСОБА_1 з урахуванням членів його сім`ї, для постійного проживання ( а.с.25).
30.10.2018 за вх. №2933 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до начальника Запорізького КЕВ, в якому просив, відповідно до протоколу засідання житлової комісії Запорізького обласного військового комісаріату від 12.10.20018 року №10 та протоколу засідання житлової комісії Запорізького гарнізону від 11,10.2018 року №8, підготувати список надання житлової площі для постійного проживання та підготувати супровід з пакетом документів, визначених нормами чинного законодавства та направити його до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю ( а.с.26).
09.11.2018 за №4237 з КЕВ м. Запоріжжя ОСОБА_1 було отримано відповідь, з якої вбачається, що ним для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання не було надано житловій комісії довідку з місця реєстрації на всіх членів родини та не було надано довідки про використання права на безоплатну приватизацію житла (на всіх членів родини) ( а.с.27).
22.11.2018 ОСОБА_1 до Запорізького КЕВ було направлено заяву з метою підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання ( а.с.28).
11.12.2018 за №4681 ОСОБА_1 отримано відповідь з КЕВ м. Запоріжжя, з якої вбачається, що ним надані документи були надіслані не в повному обсязі, а саме з 01.01.1993 на усіх членів родини не було надано довідки про те, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла ( а.с.29).
11.03.2019 ОСОБА_1 на адресу начальника Запорізького КЕВ було направлено запит про отримання публічної інформації щодо перебування у загальній черзі, щодо перебування у позачерговій (пільговій) черзі, та 19.03.2019 за №758 отримано відповідь ( а.с.30).
12.03.2019 на адресу начальника Запорізького КЕВ Чаплигіним О.В. було направлено запит про отримання публічної інформації,а саме: які заходи проведені були щодо виконання вимог заяв та звернень про підготовку списку надання житлової площі для постійного проживання, які дії заплановані, щодо підготовки та погодження документів для надання житлової площі для постійного проживання на підполковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї ( а.с.32).
20.03.2019 ОСОБА_1 з КЕВ м. Запоріжжя було отримано відповідь за № 789, у якій зазначено що до КЕВ м. Запоріжжя документи в повному обсязі не надійшли, підстав для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання немає ( а.с.33).
08.05.2019 ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено заяву з усіма документами, які були вказані у відповідях КЕВ м. Запоріжжя з метою підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання ( а.с.36).
17.05.2019 за №1334 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь з КЕВ м. Запоріжжя, у якій зазначено, що надані ОСОБА_1 документи долучені до облікової справи, яка знаходиться на відповідальному збереженні ( а.с.37).
06.09.2018 ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації, стосовно рішення заступника МОУ від 13.03.2019 за №4187/з про надання на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ пропозицій щодо забезпечення постійним житлом військовослужбовців ЗСУ шляхом виключення жилих приміщень із числа службових ( а.с.38).
Відповіді на даний запит позивач не отримав.
03.09.2019 ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації, щодо перебування у загальній черзі та перебуванні у позачерговій черзі квартирного обліку підполковника ОСОБА_1 та його родини ( а.с.39).
09.09.2019 за №2390 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь, у якій зазначили, що підполковник ОСОБА_1 та члени його родини станом на 01.09.2019 перебувають на квартирному обліку ( а.с.40).
04.09.2019 ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації щодо підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання та інших документів на підполковника ОСОБА_1 і членів його родини ( а.с.41). 
10.09.2019 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь, у якій зазначено, що підполковник ОСОБА_2 та члени його родини не забезпечені житловим приміщенням на рівні середньої забезпеченості, КЕВ м. Запоріжжя не бачить законних підстав для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання а також направлення облікової справи до ЕКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
13.09.2019 за №2445 на адресу ОСОБА_1 було надіслано завірену встановленим чином копію рішення заступника МОУ від 13.03.2019 №4748/з ( а.с.42).
23.10.2019 ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації щодо підготовки та погодження документів для надання житлової площі для постійного проживання підполковника ОСОБА_1 і членів його сім`ї ( а.с.43).
28.10.2019 за №2766 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь, у якій зазначено, що у зв`язку з тим, що підполковник ОСОБА_2 та члени його родини не забезпечені житловим приміщенням на рівні середньої забезпеченості, КЕВ м. Запоріжжя не бачить законних підстав для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання, а також направлення облікової справи до ЕКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю ( а.с.44).
04 листопада 2019 року позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до КЕВ м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року ( справа № 280/5423/19), яке набрало законної сили 15 квітня 2020 року, позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Визнано протиправними дії КЕВ м. Запоріжжя щодо не відпрацювання списку надання житлової площі для постійного проживання та не направлення документів ОСОБА_1 до ГКЕУ Міністерства оборони України, для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання. Зобов`язано КЕВ м. Запоріжжя відпрацювати і направити список надання житлової площі для постійного проживання та документи ОСОБА_1 до ГКЕУ Міністерства оборони України, для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання ( а.с.45-47, 48-49).
28 квітня 2020 року ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду було подано заяву про видачу виконавчого листа, який було ним отримано 15 травня 2020 року ( а.с.51).
28 квітня 2020 року ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації щодо виконання вимог заяв та звернень, та виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року по справі №280/5423/19 про підготовку списку надання житлової площі для постійного проживання на підполковника ОСОБА_1 і членів його сім`ї ( а.с.50).
08 травня 2019 року за №1018 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь, у якій зазначено про необхідність надати оригінал довідки Військового інституту артилерії від 21.06.2002 року за №3/1166 ( а.с.55).
15 травня 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву про примусове виконання рішення до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро) ( далі Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя) ( а.с.52). 
Постановою державного виконавця Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжі від 19 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62105278 ( а.с.54).
21 травня 2020 року ОСОБА_1 на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено оригінал довідки №3/1166 від 21.06.2002 року з Військового інституту артилерії про не забезпеченість квартирою в період з 01.08.1998 року по 22.06.2002 рік.
27 травня 2020 року на адресу начальника Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку Чаплигіним О.В. було направлено звернення про проведення перевірки по факту не виконання судових рішень та наявності посадових осіб КЕВ м. Запоріжжя складу адміністративного правопорушення , та на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації щодо виконання вимог заяв та звернень щодо підготовки та погодження документів для надання житлової площі для постійного проживання підполковника ОСОБА_1 і членів його сім`ї ( а.с.56).
01 червня 2020 року за №1229 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь у якій зазначили, що необхідно направити до житлової комісії Запорізького ОВК оригінал довідок Ощадбанку( а.с.57).
11 червня 2020 року на адресу КЕВ м. Запоріжжя було направлено запит на отримання публічної інформації щодо виконання вимог рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/5423/19 від 17.02.2020 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62105278 від 19.05.2020 ( а.с.58).
16 червня 2020 року за №1381 на адресу ОСОБА_1 було надіслано відповідь у якій зазначили, що облікова справа разом зі списком військовослужбовця будуть направлені до ЕКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю ( а.с.59).
15 червня 2020 року на адресу ЕКЕУ Збройних Сил України було направлено адвокатський запит про проведення службового розслідування стосовно посадових осіб КЕВ м. Запоріжжя та витребування житлової справи підполковника ОСОБА_1 та членів його родини з необхідним пакетом документів.
На момент розгляду справи в суді першої інстанції питання стосовно виконання вимог рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/5423/19 від 17.02.2020 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62105278 від 19.05.2020 не вирішено.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та страждання,яких фізичних зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей, потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вин особи,яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовуються одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне – за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Разом з тим, визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості. З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
Зважаючи на ці обставини, апеляційний дійшов висновку про те, що негативні емоції позивача внаслідок тривалого та умисного не розгляду його звернення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачу була завдана моральна шкода шляхом тривалого невиконання судового рішення відповідачем, є правильним та обґрунтованим.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними. 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська