Постанова                                    
Іменем України                          
 
26 травня 2021 року                                            
м. Київ
справа № 714/444/20
провадження № 61-3336св21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на  постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Лисака І. Н.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» (далі - ДП «Герцаївське ДСЛ АПК») про визнання протиправними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що він працював на посаді лісничого ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» на підставі наказу від 16 квітня 2013 року № 15. 
19 серпня 2019 року наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» «Про звільнення лісничого ОСОБА_1 » його звільнено із займаної посади на підставі пунктів 3, 4 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин покладних на нього обов`язків та відсутність на роботі без поважних причин протягом робочого дня. 
Підставами звільнення були накази директора ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 » від 02 квітня 2019 року № 27, «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 » від 28 лютого 2019 року № 18; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 28 лютого 2019 року № 18; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 02 квітня 2019 року № 27; акт відсутності на роботі лісничого ОСОБА_1 на робочому місці від 02 квітня 2019 року; акт про відсутність лісничого ОСОБА_1 на робочому місці від 18 червня 2019 року; наказ ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 08 серпня 2019 року № 53-2 «Про оголошення догани»; наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» від 12 серпня 2019 року № 53-3 «Про оголошення догани»; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 08 серпня 2019 року № 52-2 та наказом від 12 серпня 2019 року № 52-3.
Вважав, що ним сумлінно виконувались покладені на нього обов`язки лісничого, до нього ніяких претензій не було, однак між ним та керівником підприємства виникли неприязні відносини, які стали основною причиною для звільнення.
Зазначав, що наказом  від 01 лютого 2019 року № 14 «Щодо усунення порушень і недоліків за результатами проведеного аудиту» лісничому ОСОБА_1 наказано в термін до 12 лютого 2019 року забезпечити усунення порушень у повному обсязі згідно з пунктами 1.9, 1.10, 1.15, 1.17, 1.18, які зазначені в наказі Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства від 14 серпня 2018 року № 87, та надати ксерокопії підтверджуючих документів. У період з 21 січня 2019 року по 30 січня 2019 року він перебував на лікарняному. 01 лютого 2019 року він перебував на роботі, однак із зазначеним наказом не був ознайомлений. 
Надалі його було ознайомлено з наказом та 11 лютого 2019 року ним надавались пояснення на ім`я директора ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» щодо виконання наказу та надано лист до Сторожинецького відділу поліції Герцаївського відділення поліції від 29 грудня 2019 року. Додаткових пояснень у нього не відбирали. 
З 07 лютого 2019 року по 13 лютого 2019 року він перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГФ № 113987, отже, він не мав можливості в строк до 12 лютого 2019 року виконати наказ ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 01 лютого 2019 року № 14.
Наказом від 28 лютого 2019 року № 18 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання наказу від 01 лютого 2019 року № 14 та відмови від ознайомлення з даним наказом, про що свідчить акт про відмову.
Також посилався на те, що в порушення порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого статтею 149 КЗпП України, керівництво підприємства не пропонувало йому надати пояснення перед виданням цих наказів, посадові обов`язки він виконував сумлінно, у зв`язку з чим просив суд скасувати наказ від 28 лютого 2019 року № 18.
Крім цього, 02 квітня 2019 року директором ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» був винесений наказ № 27 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 » та був складений акт відмови від підписання вказаного наказу. Підставами для винесення наказу стали накази ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 13 січня 2019 року № 136 «Про розмежування природно-заповітного фонду», від 12 березня 2019 року № 20 «Про проведення планової весняної ревізії лісових обходів» та акти планової весняної ревізії  від 26 березня 2019 року № 1, № 2, № 3.
Вказував на те, що наказ про оголошення догани винесено безпідставно, оскільки ним було забезпечене оформлення території природно-заповідного фонду, було здійснено чітке розмежування в натурі та встановлено знаки на території ДП «Герцаївське ДСЛ АПК», зокрема в кварталі № 1 виділ 10.8 разом із лісником ОСОБА_2 було проведено чітке розмежування в натурі; встановлено знаки-аншлаги та показано ліснику ОСОБА_2 обх. № 1 кв. 1 виділ 10.8, аналогічно було вчинено в кварталі № 5 та № 21 за участі лісників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З наказом від 12 березня 2019 року № 20  його не було ознайомлено, про що свідчить відсутність його підпису, а також те, що з 02 березня 2019 року по 23 березня 2019 року він перебував на лікарняному, а отже відповідний наказ не міг слугувати підставою для оголошення йому догани. Окрім того, з 02 квітня 2019 року по 11 квітня 2019 року та з 15 квітня 2014 року по 17 травня 2019 року він перебував на лікарняному і за таких обставин не міг бути на роботі 02 квітня 2019 року під час винесення спірного наказу № 27 про оголошення догани, а отже, такий винесено безпідставно та підлягає скасуванню. З указаними наказами його ознайомлено не було, навіть у період перебування на роботі після закриття лікарняних листків. Порушення трудової дисципліни не допускав. Оскільки він перебував на лікарняному, то вважає, що 02 квітня 2019 року був безпідставно складений акт про відсутність його на роботі більше трьох годин без поважних причин.
Також посилався на те, що відповідачем безпідставно було складено на нього акт про відсутність на роботі 18 червня 2019 року, оскільки в п`ятницю 14 червня 2019 року йому стало погано на роботі та його забрала швидка допомога до Герцаївської центральної районної лікарні. З 15 по 17 серпня 2019 року були вихідні дні та 18 червня 2019 року керівник підприємства відпустив його для обстеження стану здоров`я і він був направлений на обстеження, що підтверджується довідкою сімейного лікаря від 18 червня 2019 року, а з 19 червня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні. Керівник підприємства не вимагав від нього пояснень з приводу відсутності на роботі, у зв`язку з чим вважає, що акт про відсутність його на робочому місці 18 червня 2019 року був складений безпідставно.
Жодних документів, що начебто були втрачені, за втрату яких було винесено догану згідно з наказом ДП «Герцаївського ДСЛ АПК» від 08 серпня 2019 року № 53-2 «Про оголошення догани» у нього не запитували, письмових пояснень у нього не відбиралось, службове розслідування не проводилось, догану винесено у період його перебування на лікарняному, що є підставою для скасування наказу.
Зазначав, що безпідставно винесений наказ від 12 серпня 2019 року № 53-3  про оголошення йому догани підлягає скасуванню, оскільки трудову дисципліну він не порушував, йому не пропонували давати пояснення, не проводилась належна службова перевірка та не складені відповідні акти. Про складання вказаних наказів та актів про відмову від ознайомлення з такими його ніхто не повідомляв.
Вважає, що наказ про його звільнення від 19 серпня 2019 року № 54 є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки не було на те правових підстав, трудову книжку йому у день звільнення не повернули. Про підстави, які слугували звільненню, та про існування наказів про оголошення йому доган, складання актів про його відмову від ознайомлення з ними та наказу про звільнення йому стало відомо лише 23 серпня 2019 року з відповіді на запит адвоката, якому були направлені відповідні матеріали. 
16 вересня 2019 року він подав позов до Герцаївського районного суду Чернівецької області про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення його на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за результатами розгляду якого ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року його позов залишено без розгляду. Дана ухвала залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року і постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року, яку він отримав 04 квітня 2020 року.
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив поновити строк для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки такий пропущений з поважних причин.
Визнати незаконним та скасувати накази ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 28 лютого 2019 року № 18 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 », від 02 квітня 2019 року № 27 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 », від 08 серпня 2019 року № 53-2 «Про оголошення догани» в частині оголошення догани лісничому ОСОБА_1 », від 12 серпня 2019 року № 53-3 «Про оголошення догани» в частині оголошення догани лісничому ОСОБА_1 », від 19 серпня 2019 року № 54 «Про звільнення лісничого ОСОБА_1 ». Поновити його на роботі на посаді лісничого ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» з 19 серпня 2019 року та стягнути з ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2020 року у складі судді Козловської Л. Д. позов ОСОБА_1 задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження наказів про накладення дисциплінарних стягнень, наказу про звільнення та поновлення на роботі.
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 28 лютого 2019 року № 18 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 02 квітня 2019 року № 27 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 08 серпня 2019 року № 53-2 «Про оголошення догани» в частині оголошення догани лісничому ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 12 серпня 2019 року № 53-3 «Про оголошення догани» в частині оголошення догани лісничому ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 19 серпня 2019 року № 54  «Про звільнення лісничого ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на роботі на посаді лісничого ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» з 19 серпня 2019 року.
Стягнуто з ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 54 182,29 грн, сума нарахована без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді лісничого ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» та в частині стягнення з ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2020 року стягнуто з ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що накази про оголошення догани були винесенні відповідачем з порушенням трудового законодавства. 
Відповідач не надав доказів, що при притягненні позивача до відповідальності роботодавець зажадав письмові пояснення від нього та не надав доказів, що позивач відмовився їх надавати. Оскільки накази про оголошення докази винесені з грубим порушенням трудового законодавства, а позивач був відсутній на робочому місці з поважних причин, наказ про його звільнення підлягає скасуванню, що тягне поновлення позивача на займаній посаді. Поновлюючи строк, суд виходив з того, що на оскарження наказів про оголошення дисциплінарних стягнень у формі догани були складені відповідні акти про відмову позивача від підписання наказів та ознайомлення з ними у день їх складання. Частину наказів про накладення дисциплінарного стягнення було оголошено за відсутності позивача, який перебував на лікарняному, що свідчить про те, що позивач не міг знати про накладення на нього дисциплінарних стягнень, оскільки такі дії та обов`язок ознайомлювати з наказом покладено на керівника підприємства і залежать від волевиявлення однієї сторони - відповідача, який не був позбавлений можливості у будь-який інший робочий день чи у інший спосіб належним чином ознайомити позивача з тим чи іншим наказом про накладення дисциплінарного стягнення. 
Крім того, позивач звертався з аналогічним позовом до суду у вересні 2019 року. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року позов залишено без розгляду. Вказана ухвала залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року і постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року, яку позивач отримав 04 квітня 2020 року, тому він не позбавлений повторно звернутися з даним позовом до суду.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року апеляційну скаргу ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» задоволено.
Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2020 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звертався до суду з аналогічним позовом до ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, яка постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року та постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року залишена без змін.
Ознайомившись з постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року про залишення без змін ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року про залишення позову без розгляду, ОСОБА_1 мав можливість у місячний строк з дня отримання постанови Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року повторно звернутись до суду першої інстанції із зазначеним позовом. Однак, він не скористався правом на повторну подачу позовної заяви до суду першої інстанції та оскаржував судові рішення у касаційному порядку, що не свідчить про існування для позивача поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Крім того, даний позов складений та підписаний ОСОБА_1 10 червня 2020 року - через два місяці після отримання позивачем постанови Верховного Суду від 24 лютого 2020 року.
Фактично ОСОБА_1 звернувся до суду  з позовом про поновлення на роботі з пропуском строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судоми норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9, встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного чи тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обов`язки сторін.
Відмовляючи в поновленні строку ОСОБА_1 апеляційний суд фактично позбавив ОСОБА_1 «права на суд».
Відповідно до глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Доводи відповідача, який подав відзив на касаційну скаргу
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ДП «Герцаївське ДСЛ АПК», у якому воно просило залишити оскаржувану постанову без змін, оскільки вона прийнята при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду лісничого в ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» згідно з наказом виконуючого обов`язки директора ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» Шодринга Г. І. від 16 квітня 2013 року № 15, був матеріально-відповідальною особою відповідно до підписаного ним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
При прийнятті на роботу ОСОБА_1 підписав функціональні обов`язки лісничого Герцаївського ДСЛ АПК та зобов`язаний був належним чином їх виконувати.
19 серпня 2019 року наказом директора ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» № 54 «Про звільнення лісничого ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади з 19 серпня 2019 року на підставі пунктів 3, 4 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього, та відсутність на роботі протягом робочого дня без поважних причин.
Підставами для винесення наказу № 54 про звільнення позивача слугували: наказ директора ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 » від 02 квітня 2019 року № 27; наказ директора ДП «Герцаївського ДСЛ АПК» від 28 лютого 2019 року № 18 «Про оголошення догани лісничому ОСОБА_1 »; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» від 28 лютого 2019 року № 18; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 02 квітня 2019 року № 27; акт відсутності лісничого ОСОБА_1 на робочому місці від 02 квітня 2019 року; акт про відсутність лісничого ОСОБА_1 на робочому місці від 18 червня 2019 року; наказ ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» від 08 серпня 2019 року № 53-2 «Про оголошення догани»; наказ ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» від 12 серпня 2019 року № 53-3  «Про оголошення догани»; акт відмови від підписання після ознайомлення лісничим ОСОБА_1 з наказом ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» № 52-2 від 08 серпня 2019 року та з наказом № 52-3 від 12 серпня 2019 року.
У вересні 2019 року позивач звертався до суду із позовом до ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки заявник, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин (а.с. 65-67).
Постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 714/806/19
провадження № 61-188св20,  касаційну скаргу ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення.
Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року залишено без змін.     
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, перед застосуванням до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень відповідач зобов`язаний був отримувати від нього письмові пояснення за кожне порушення трудової дисципліни, урахувати ступінь тяжкості кожного вчиненого проступку та попередню роботу працівника, однак відповідачем не було дотримано зазначених вимог трудового законодавства.
Звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).
У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
При притягненні працівника до даного виду відповідальності роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 234/3957/17 (провадження                            № 61-17400св18).
Пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України передбачена підстава припинення трудового договору - розірвання трудового договору з ініціативи власника у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу про звільнення від 19 серпня 2019 року № 54, відповідачем не зазначено, в чому саме полягає систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього, та відсутність на роботі протягом робочого дня без поважних причин.
Відповідно до довідки від 18 червня 2019 року, виданої лікарем ОСОБА_7 , 18 серпня 2019 року ОСОБА_1 знаходився на дообстеженні в Герцаївській центральній районній лікарні по направленню сімейного лікаря, отже, у позивача була поважна причина відсутності на робочому місці 18 червня 2019 року.
Таким чином, не можна вважати законним наказ про звільнення від 19 серпня 2019 року в частині відсутності позивача на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, оскільки підставами для цього були акт про відсутність лісничого ОСОБА_8 на робочому місці від 18 червня 2019 року.
Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно з частиною першою статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду щодо незаконності звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» за пунктами 3, 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Відповідно до статей 233, 234 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний умісті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений статею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку.
Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статетю 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов`язки сторін.
Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто він втілює «право на суд», яке, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розпочати провадження в суді за цивільним позовом та отримати його вирішення (наприклад, п. 25 рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», п. 50 рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 52 рішення у справі «Меньшакова проти України»).
Виходячи з аналізу прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на суд», тлумачення статті 233 КЗпП України, суд робить висновок, що початок перебігу строку звернення особи для захисту порушених законних прав та інтересів у сфері трудових правовідносин слід обчислювати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про обставини порушення її прав.
Так, у статті 234 КЗпП України не передбачається перелік поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
У справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звертався до суду з аналогічним позовом до ДП «Герцаївське ДСЛ АПК» про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року у справі № 714/806/19 позов ОСОБА_1 до ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, яка постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року та постановою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року залишена без змін.
З зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише у червні 2020 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач не надав доказів того, що не мав реальної можливості звернутися з даним позовом у межах строку визначеного законом.
Доводи касаційної скарги про те, що він не пропустив строк звернення до суду є безпідставними.
 
Суд апеляційної інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.
 
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 
 
Судді:                                                                           І. А. Воробйова 
 
                                                                                       Г. В. Коломієць 
 
                                                                                        Р. А. Лідовець  
 
                                                                                        Ю. В. Черняк