ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/5049/17
адміністративне провадження № К/9901/31547/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І, Ханової Р.Ф., 
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОТРЕЙД» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017 (суддя - Смолій І.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 (головуючий суддя - Мєзєнцев Є.І., судді: Файдюк В.В., Чаку Є.В.) у справі №826/5049/17.   

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВОТРЕЙД» (далі - ТОВ «НОВОТРЕЙД») звернулося Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017 з позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у                           м. Києві) від 28.02.2017 №0000214001.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017, позов задоволено.

При прийнятті зазначених судових рішень суди попередніх інстанцій виходили з того, що статті 213 Податкового кодексу України не відносить до об`єкту оподаткування акцизного податку операцій з оптової реалізації продукту реформат, який ввезено на митну територію України до 01.01.2016, оскільки відповідно до підпунктів 213.1.3, 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку виникає у суб`єкта господарювання під час його ввезення на митну територію України та в разі його подальшого роздрібного продажу. На момент ввезення продукту реформат у позивача не виникало податкового зобов`язання, оскільки станом на 01.01.2016 даний продукт не вважався підакцизним.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у                           м. Києві оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що позивачем в період з 02.04.2016 по 01.06.2016 не зареєстровано акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних при реалізації підакцизного палива (реформату за кодом УКТ ЗЕД 2707 50 90 00), чим порушено вимоги пунктів 231.1, 231.3 статті 231 Податкового кодексу України, а тому нарахування штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є правомірним. 

У додаткових поясненнях до касаційної скарги відповідач вказує, що для виявлення відповідного об`єкта оподаткування (обсягів перевищення витраченого (реалізованого) пального над отриманим) платник податків має вести облік обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) відповідно до положень статей 231, 232 Податкового кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «НОВОТРЕЙД» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Новотрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні реалізації реформату (УКТ ЗЕД 270750900) контрагенту-покупцю ТОВ «Біоіл Трейд» за період 01.03.2016 по 01.06.2016.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.11.2016 №26/287/40/38467949, в якому відображено висновки про порушення підпункту 213.1.12 пункту 213.1 статті 213, підпункту 215.3-4 пункту 215.3 статті 215, пункту 232.3 статті 232 Податкового кодексу України, а саме заниження суми акцизного податку, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 7522803,81грн. у тому числі за березень 2016 року на суму 602122,07 грн., квітень 2016 року на суму 4946800,09 грн., травень 2016 року на суму 1973881,65 грн. та пунктів 231.1, 231.3 статті 231 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено граничний термін реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних .

На підставі названого акту перевірки та за результатами адміністративного оскарження відповідачем 28.02.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення №0000214001, згідно з яким за порушення пунктів 231.1, 231.3 статті 231 Податкового кодексу України до ТОВ «Новотрейд» застосовано штраф в розмірі 3460340,87грн.

Відповідно до підпункту 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Згідно з підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу платниками акцизного податку є особи - суб`єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів. 

Відповідно до статті 213 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з:

реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції);

реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу;

ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України;

реалізації конфіскованих підакцизних товарів (продукції), підакцизних товарів (продукції), визнаних безхазяйними, підакцизних товарів (продукції), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизних товарів (продукції), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави;

реалізації або передачі у володіння, користування чи розпорядження підакцизних товарів (продукції), що були ввезені на митну територію України із звільненням від оподаткування до закінчення строку, визначеного законодавством, відповідно до пункту 213.3 статті 213 цього Кодексу;

обсяги та вартість втрачених підакцизних товарів (продукції), що перевищують встановлені норми втрат з урахуванням пункту 214.6 статті 214 цього Кодексу;

реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів;
оптового постачання електричної енергії;

переобладнання ввезеного на митну територію України транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль;

реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що: отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних; ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією; вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Відповідно до пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Згідно з пунктом 231.3 статті 231 Податкового кодексу України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

За правилами пункту 231.5 статті 231 Податкового кодексу України при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Судами встановлено, що позивач як суб`єкт господарювання, здійснює оптовий продаж пального, згідно КВЕД-2010 46.71 (Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами), та є імпортером палива та продукту «реформат» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2707 50 90 00.

ТОВ «Новострейд» за період який перевірявся, здійснено оптову реалізацію продукту реформат в межах обсягу, який було ввезено у 2015 році на територію України, що підтверджується митною декларацією.

Однак, положення статті 213 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносить до об`єкту оподаткування акцизного податку операцій з оптової реалізації продукту реформат, який ввезено на митну територію України до 01.01.2016, оскільки відповідно до підпунктів 213.1.3, 213.1.9  пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку виникає у суб`єкта господарювання під час його ввезення на митну територію України та в разі його подальшого роздрібного продажу.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» з 1 січня 2016 року товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2707 50 90 00 («реформат») віднесено до підакцизних товарів (пункт 52 розділу І Закону). Отже, вказаним законом посилено податкове навантаження на суб`єкта господарювання, зокрема розширено коло товарів, які є підакцизними, у зв`язку з чим, даний законодавчий акт є таким, що погіршує становище платника податку.

На момент ввезення продукту реформат у позивача не виникало податкового зобов`язання, оскільки станом на 01.01.2016 даний продукт не вважався підакцизним. Операції з оптової торгівлі підакцизними товарами в межах обсягу імпортованого продукту стаття 213 Податкового кодексу України не відносить до об`єкту оподаткування акцизного податку, у зв`язку з чим нарахування штрафних санкцій з підстав нереєстрації акцизних накладних не відповідають чинному законодавству.  

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у ТОВ «Новотрейд» на момент виникнення спірних правовідносин був відсутній обов`язок щодо реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, оскільки пальне за кодом УКТ ЗЕД 2707509000 (реформат) було ввезено на митну територію України та належним чином розмитнено в період до 01.01.2016, а відтак, про задоволення розглядуваних позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №826/5049/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути  оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова