ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3219/21 Справа № 175/1329/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та недоторканості ділової репутації, зобов`язання вилучити та спростувати інформацію,-
                                     В С Т А Н О В И Л А:
       У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та недоторканості ділової репутації, зобов`язання вилучити та спростувати інформацію. 
       В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26 березня 2020 року, 08 квітня 2020 року та 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 у соціальній мережі Facebook розмістив публікації, зміст яких є образливим та таким, що принижує честь та гідність ОСОБА_1 і його ділову репутацію.
       Під зазначеними текстами було розміщено фотографії позивача. Дані публікації були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів вказаної соціальної мережі, котрі відвідали сторінку та автоматично надійшли як сповіщення всім користувачам, які позначені як «друзі» користувача « ОСОБА_3 », а також друзям друзів у соціальній мережі Facebook.         Інформацією, яка порушує його особисті немайнові права є наступні вислови:
       - з тексту від 26 березня 2020 року «С вашим офисным работником с этим нездоровым психически персонажем. Про психическое заболевание ОСОБА_4 я почти сразу поставил Вас в известность»;
       - з тексту від 08 квітня 2020 року «Двух шизофреников - неудачников, ивана красикова и николая кожушко»;
       - з тексту від 09 квітня 2020 року «Детский правозащитник оказался банальным торговцем наркотиков!», які в свою чергу є порушенням норм моралі, етики та спрямовані на порушення честі та гідності, а також є принизливими самі по собі для позивача.
       Вважає оприлюднені відомості неправдивими, вигаданими з метою приниження його честі та гідності, та зміст викладених публікацій не може бути підтверджений жодними доказами. Своїми діями ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1 моральну шкоду.
       У зв`язку з вищенаведеним позивач просив: 
       визнати, що порушує право на повагу честі, гідності та недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 , інформація, опублікована: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ОСОБА_3 » за адресою: (https://www.facebook.com/permalink.php? Story. fbid= НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) статтю під назвою «с ОСОБА_5 и еще 73» наступного змісту: «С вашим офисным работником с этим нездоровым психически персонажем. Про психическое заболевание ОСОБА_4 я почти сразу поставил Вас в известность»; ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ОСОБА_3 » за адресою: (https://www.facebook.com/permalink.php? Story. fbid = НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) статтю під назвою «с ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ОСОБА_3 » за адресою: (https://www.facebook.com/permalimk.php? Story. Fbid = НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) статтю під назвою «с ОСОБА_6 и еще 9» наступного змісту: «Детский правозащитник оказался банальным торговцем наркотиков!»;
       зобов`язати ОСОБА_2 , протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили вилучити інформацію, яка визнана, що порушує право на повагу честі, гідності та недоторканість ділової репутації та спростувати поширену інформацію шляхом розміщення в мережі соціальній мережі Facebook на сторінці користувача « ОСОБА_3 » повідомлення наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ за цією адресою в соціальній мережі Facebook було розміщено інформацію відносно ОСОБА_1 , яка визнана судом такою, що порушує право на його повагу честі, гідності та недоторканість ділової репутації. Перепрошую та вибачаюсь за порушення честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 за оприлюднення інформації щодо нього.» Та під спростуванням, тексту резолютивної частини рішення суду у даній справі дослівно, без редагування, скорочення та коментування;
       стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., та судові витрати по справі (а.с. 1- 6).
       Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та недоторканості ділової репутації, зобов`язання вилучити та спростувати інформацію – відмовлено (а.с. 49-56).
       Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в 23:16 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_3 » у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: (https://www.facebook.com/permalink.php? Story. fbid= НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) було розміщено текст під назвою «с ОСОБА_5 и еще 73», який є для позивача образливим.
        ІНФОРМАЦІЯ_6 в 15:29 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_3 » у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: ( ІНФОРМАЦІЯ_5 fbid = НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) було розміщено текст під назвою « с ІНФОРМАЦІЯ_3 », який є для позивача образливим.
        ІНФОРМАЦІЯ_6 в 20:37 ОСОБА_2 на своїй сторінці « ОСОБА_3 » у соціальній мережі ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: (https://www.facebook.com/permalimk.php? Story. Fbid = НОМЕР_1 іd = НОМЕР_2 ) було розміщено текст під назвою « с ІНФОРМАЦІЯ_7 », який є для позивача образливим.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності та недоведеності, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
       Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
       Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
       Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, та частинами другою, третьою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.
       У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, зокрема, є, честь, гідність і ділова репутація.
       Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
       Згідно зі ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
       Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації має право пред?явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.
       Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
       Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
       Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
       Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
       Згідно із частиною другою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
       Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
       За приписами статті 30 Закону України «Про інформацію» , ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
       Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо певної діяльності, отриманих результатів такої діяльності, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації, та, відповідно, не є предметом судового захисту.
       Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки не є результатом суб?єктивної оцінки, а відображенням об?єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.
       Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що окрім роздруківок з соціальної мережі Facebook, зі змісту яких вбачається, що інформація у статті є оціночним судженням, яке містить власну суб`єктивну думку ОСОБА_2 .
       Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.
       Крім того, будь-яких інших доказів, окрім роздруківок з соціальної мережі Facebook, позивачем на підтвердження позовних вимог у частині захисту честі гідності та ділової репутації, не надано.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
       Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: