ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021                                                  м. Дніпро                           Справа №  904/5682/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Вечірка І.О., Верхогляд Т.А.
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон ЛТД» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 у справі № 904/5682/19 (суддя     Суховаров А.В.) повний текст ухвали складено 06.10.2020
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон»,                            смт Слобожанське, Дніпропетровської області в особі арбітражного керуючого Толстих А.В. 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон ЛТД»                                   смт Слобожанське, Дніпропетровської області
про визнання недійсним договору поставки № 011018-1 від 01.10.2018; стягнення грошових коштів у сумі 6232298,03 грн, -
по справі № 904/5682/19
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравіт Агро» (04119,            м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25/1, ідентифікаційний код 38463127)
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон»,                    (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вул. 8 Березня, буд. 23А, офіс 307, ідентифікаційний код 36933807)
про визнання банкрутом, -
ВСТАНОВИВ :

1. Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

23.06.2020 ТОВ «Агро Легіон» в особі арбітражного керуючого Толстих А.В. звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою до ТОВ «Агро Легіон ЛТД» з вимогами про визнання недійсним договору поставки                № 011018-1 від 01.10.2018, укладеного між ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД», та стягнення з ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на користь ТОВ «Агро Легіон» грошових коштів у сумі 6232928,03 грн.
В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Агро Легіон» вказує, що спірний правочин укладено із заінтересованою особою без відповідних майнових дій покупця, у зв`язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним в порядку ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ) зі стягненням з ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на користь ТОВ «Агро Легіон» грошових коштів у сумі 6232928,03 грн.
Заявник вважає, що підставами для віднесення до заінтересованих осіб стосовно боржника ТОВ «Агро Легіон» є наступні обставини:
- керівником ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД» виступає одна й та ж особа – ОСОБА_1 ;
- місцезнаходження ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД» є ідентичним;
- ТОВ «Агро Легіон» за рядом правочинів (містяться в матеріалах справи) безоплатно відчужено на користь ТОВ «Агро Легіон ЛТД» значний обсяг активів.
01.10.2020 від ТОВ «Агро Легіон» надійшла заява про зміну способу захисту, за змістом якої заявник просить суд:
1) визнати недійсним договір поставки № 011018-1 від 01.10.2018, укладений між ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД»;
2) повернути до ліквідаційної маси ТОВ «Агро Легіон» товар, отриманий за договором поставки № 011018-1 від 01.10.2018, загальною вартістю 269391,28 грн, який наявний на складі відповідно до даних ТОВ «Агро-Легіон ЛТД», а саме: соняшник ЛГ - 21 міш. на суму 90321,09 грн; дракон екстра соняшник - 25 міш. на суму 24999,90 грн; матадор (Екстра) соняшник - 40 міш. на суму 40679,95 грн; соняшник настрій (Екстра) – 37 міш. на суму 39960,00 грн; авангард Р, р., мінеральне. добриво  (Старт) (5 л/) – 40 літрів на суму 3680,16 грн; бродівіт розчин, родентицид – 10 літрів на суму 5060,04 грн; гліфовіт РК (20 л) – 220 літрів на суму 19359,12 грн.; ланкастер к.е. (20 л) – 260 літрів на суму 38741,04 грн; рекорд   Квадро, ТН (5 л) - 5 літрів на суму 4320,00 грн; ультрасил ТН (5 л) - 5 літрів на суму 2269,98 грн;
3) стягнути з ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на користь ТОВ «Агро Легіон» вартість товару, який фактично відсутній у сумі 5963536,75 грн.
Ухвалою місцевого господарського суду від 01.10.2020 заяву ТОВ «Агро Легіон» в особі арбітражного керуючого Толстих А.В. - задоволено частково.
Визнано недійсним з моменту укладення договір поставки № 011018-1 від 01.10.2018, укладений між ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД».
Зобов`язано ТОВ «Агро Легіон ЛТД» повернути до ліквідаційної маси ТОВ «Агро Легіон» товар на загальну суму 269391,28 грн (номенклатура товару, залишок на складі та вартість залишків зазначена в резолютивній частині оскаржуваної ухвали).
Стягнуто з ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на користь ТОВ «Агро Легіон» суму 5411301,82 грн та 3831,53 грн витрат по сплаті судового збору.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду відповідач оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Агро Легіон» в особі арбітражного керуючого Толстих А.В. відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Агро Легіон ЛТД» зазначає про факт допущеного судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права з підстав неповного з`ясування фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, апелянт вважає безпідставними посилання заявника на факт укладення керівником ТОВ «Агро Легіон» ОСОБА_1 договору                        № 011018-1 від 01.10.2018 з ТОВ «Агро Легіон ЛТД», як заінтересованою особою стосовно боржника (є керівником обох товариств), оскільки вказаний договір з боку ТОВ «Агро Легіон ЛТД» укладався ОСОБА_2 , яка займає посаду в.о. директора з правом підпису та не є заінтересованою особою у розумінні ст. 1 КУзПБ. При цьому, сам договір поставки виконувався сторонами відповідно до його умов, які не суперечать вимогам чинного законодавства України, що встановлено судом та зазначено в оскаржуваній ухвалі.
З посиланням на практику Верховного Суду (постанова від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17) апелянт вважає, що ліквідатор мав перевірити наявність підстав для визнання недійсним сумнівного правочину відповідно до ст. 42 КУзПБ або норм Цивільного та Господарського кодексів України. Разом з тим, арбітражний керуючий не в повному обсязі вивчив надані ТОВ «Агро Легіон» документи та невірно встановив підстави звернення до суду з відповідною заявою, не довів наявності завданих боржнику збитків та їх конкретного розміру, внаслідок укладення вищевказаного договору, що також не було враховано судом.
На думку апелянта, для визначення договору поставки недійсним відсутні усі необхідні умови, оскільки є лише підозрілий період вчинення правочину та заінтересована особа – ОСОБА_1 , заінтересованість якого не доведено під час розгляду справи, як і не доведено того, яку саме вигоду він отримав від укладення вказаного договору, а навпаки під час судового розгляду встановлено та доведено письмовими доказами, що ТОВ «Агро Легіон ЛТД» несе збитки від реалізації отриманого товару.
Також, апелянт вважає безпідставною відмову місцевим господарським судом у задоволенні клопотання ТОВ «Агро Легіон ЛТД» про призначення експертизи по справі, якою можливо б було встановити наявність завданих боржникові збитків укладанням спірного правочину.
Окрім того, апелянт акцентує увагу колегії суддів на тому, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до розгляду заяву ТОВ «Агро Легіон» про зміну способу захисту від 01.10.2020, яку подано з порушенням вимог ст. 46 ГПК України, та яка фактично свідчить про подання окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість її розгляду в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Не погодившись з доводами апеляційної скарги ТОВ «Агро Легіон» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з відповідним відзивом на апеляційну скаргу.
Відзив мотивований необґрунтованістю та безпідставністю доводів апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції досліджено всі обставини справи, які мали значення для правильного вирішення спору, що виник між сторонами.
Так, визнаючи недійсним договір поставки № 011018-1 від 01.10.2018 з підстав визначених ч. 2 ст. 42 КУзПБ місцевий господарський суд враховував, що:
- оспорюваний правочин вчинено боржником - ТОВ «Агро Легіон» 01.10.2018, а справу про банкрутство боржника відкрито 12.12.2019, тобто у підозрілий період (в межах трьох років до відкриття провадження у справі про банкрутство);
- спірний договір укладено з особою, яка у розумінні ст. 1 КУзПБ є заінтересованою ( ОСОБА_1 виступає одночасно керівником ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД», місцезнаходження яких є ідентичним);
- за спірним договором боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій зі сторони відповідача, що полягає у наданні відстрочки відповідачу на оплату поставленого товару загальною вартістю 6232928,03 грн на 7 років, що значно вплинуло на розмір активів підприємства та призвело до банкрутства ТОВ «Агро Легіон».
На думку ТОВ «Агро Легіон» вказані вище підстави для визнання недійсним спірного договору підтверджені належними доказами, які містяться в матеріалах справи та не спростовані, а ні судом, а ні відповідачем.
Правова позиція відповідача в частині відсутності доказів на підтвердження завдання збитків підприємству боржника внаслідок укладення спірного правочину є невірною та суперечить закону, оскільки нормою ч. 2 ст. 42 КУзПБ не визначено необхідності доведення факту завдання збитків підприємству боржника або кредиторам.
ТОВ «Агро Легіон» вважає подану відповідачем апеляційну скаргу формальною та такою, що ґрунтується виключно на твердженнях відповідача, які не підкріплені жодним доказом або нормою закону.
З урахуванням вищевикладеного ТОВ «Агро Легіон» просить апеляційний господарський суд у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агро Легіон ЛТД» – відмовити, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 про визнання недійсним договору поставки № 011018-1 від 01.10.2018 – залишити без змін.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням засновників № 1 від 22.12.2009 про створення ТОВ «Агро Легіон» вирішено, зокрема: створити ТОВ «Агро Легіон»; розглянути та затвердити Статут ТОВ «Агро Легіон»; призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_1 , якого обрано відповідальним за збереження статутного капіталу Товариства… (т 1 а. с. 58).
01.10.2018 між ТОВ «Агро Легіон ЛТД» в особі в.о. директора ОСОБА_2 (покупцем) та ТОВ «Агро Легіон» в особі директора ОСОБА_1 (постачальником) укладено договір поставки № 011018-1 (далі – Договір, т 1 а. с. 30-33), за умовами п. 1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказується в Специфікаціях - додатках до Договору, що становлять його невід`ємну частину, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов Договору та додатків до нього.
В подальшому, між покупцем та продавцем погоджено поставку товару на умовах відповідних доповнень:
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 1 до Договору від 01.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 384893,38 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 2 до Договору від 10.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 649060,63 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 3 до Договору від 12.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 113525,46 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 4 до Договору від 12.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 3621134,53 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 5 до Договору від 12.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 92328,90 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 6 до Договору від 16.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 498545,09 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 7 до Договору від 25.10.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 44000,04 грн;
- за змістом доповнень про поставку товарів на умовах товарного кредиту    № 8 до Договору від 03.12.2018 покупцем та продавцем погоджено поставку товару на суму 829440,00 грн (т 1 а. с. 34-41).
Відповідно до положень п. 2.1. вищевказаних доповнень до Договору вартість товару підлягає перерахуванню покупцем на користь продавця до 31.12.2025.
Договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2025, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань (п. 8.1. Договору).
З боку ТО «Агро Легіон» Договір поставки № 011018-1 від 01.10.2018 підписано Іщенком С.П., а з боку ТОВ «Агро Легіон ЛТД» підписано       Дігтярьовою Л.А.
Згідно наявних в матеріалах справи виписок з ЄДРПОУ – керівником ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД» є ОСОБА_1 (т1 а.с.7-14).
Згідно матеріалів справи ТОВ «Агро Легіон» здійснило поставку ТОВ «Агро Легіон ЛТД» товару на загальну суму 6232928,03 грн зі строком оплати до 31.12.2025, що не заперечується покупцем.
Також, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Агро Легіон ЛТД» здійснило часткову оплату поставленого товару на суму 188900,00 грн, а також частково повернуло товар продавцеві на суму 363334,93 грн (т1 а.с.64-66, 92-108).
З огляду на вищезазначене, у задоволенні вимог заявника на суму 552234,93 грн відмовлено судом першої інстанції.
При цьому судом встановлено, що за результатами проведеної 11.09.2020 інвентаризації на складі ТОВ «Агро Легіон ЛТД» обліковується товар загальною вартістю 269391,28 грн, який за своїми якісними характеристиками, відповідає товару, отриманому від ТОВ «Агро Легіон» за Договором.
З огляду на те, що ОСОБА_1 є особою заінтересованою в розумінні КУзПБ, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним згідно приписів ч. 2 ст. 42 КУзПБ.
Враховуючи встановлений факт недійсності спірного правочину, місцевий господарський суд, з урахуванням заяви ТОВ «Агро Легіон» про зміну способу захисту від 01.10.2020, дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення вказаного товару, загальною вартістю 269391,28 грн до ліквідаційної маси боржника, в той час як решта вартості товару у сумі 5411301,82 грн підлягає стягненню з ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на користь ТОВ «Агро Легіон», в порядку       ч. 3 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ).

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та відзив на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.
Предметом перегляду судового рішення є наявність/відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ «Агро Легіон» щодо визнання недійсним договору поставки № 011018-1 від 01.10.2018, повернення товару та стягнення грошових коштів за поставлений та неоплачений товар за вказаним договором.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/5682/19 за заявою ТОВ «Укравіт Агро» до боржника ТОВ «Агро Легіон» про визнання банкрутом.
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 по справі № 904/5682/19 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Агро Легіон» (ідентифікаційний код 36933807); припинено повноваження арбітражного керуючого Толстих А.В.; визнано ТОВ «Агро Легіон» банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 05.03.2021; призначено ліквідатором банкрута ТОВ «Агро Легіон» арбітражного керуючого Толстих Андрія Володимировича (свідоцтво № 735 від 24.04.2013, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
21.10.2019 введено в дію КУзПБ, який в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, поширює свою дію на подальший розгляд справ про банкрутство незалежно від дати порушення (відкриття) провадження у таких справах, за винятком справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.
Таким чином, перехід від регулювання, передбаченого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до регулювання згідно з КУзПБ здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справ про банкрутство відповідно до положень цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі                      № 924/159/14, від 11.08.2020 у справі № 904/3457/19 та від 27.08.2020 у справі           № 904/4928/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ст. 1 КУзПБ ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч. 1 ст. 61 КУзПБ).
Частиною 3 ст. 12 КУзПБ встановлено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
Особливістю реалізації повноважень арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі є обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямовану на виявлення та повернення активів боржника (ч. 1 ст. 65 КУзПБ).
За приписами ст. 42 КУзПБ за заявою арбітражного керуючого правочини боржника можуть бути визнані недійсними. Дана стаття передбачає спеціальні підстави визнання недійсними правочинів, укладених боржником.
Арбітражний керуючий, проаналізувавши документи та обставини у справі про банкрутство, самостійно визначає наявність підстав для визнання недійсними правочинів боржника та спроможність подання такої заяви, впливає на наповнення ліквідаційної маси, відновлення порушених прав кредиторів і погашення їх вимог. Ліквідатор зобов`язаний перевірити наявність підстав для визнання недійсним сумнівного правочину, укладеного у підозрілий період, відповідно до ст. 42 КУзПБ.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, зокрема, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.
Заява ліквідатора у даній справі мотивована з посиланням на приписи ст. ст. 1, 7, 42 КУзПБ та ст. ст. 203, 215 ЦК України та обґрунтована укладенням спірного Договору з заінтересованою особою – керівником ТОВ «Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД» - Іщенком Сергієм Петровичем, а також безоплатним відчуженням майна, яке є предметом Договору без відповідних майнових дій зі сторони відповідача (з відстрочкою оплати товару за спірним Договором для покупця на суму 6232928,03 грн до 31.12.2025), що значно вплинуло на зменшення активів ТОВ «Агро Легіон» та в подальшому призвело до його банкрутства.
На думку ліквідатора, спірний Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому вважає, що його слід визнати недійсним з поверненням до ліквідаційної маси майна, яке ТОВ «Агро Легіон ЛТД» отримало за цим правочином від ТОВ «Агро Легіон», а в разі неможливості повернути майно в натурі – відшкодувати його вартість грошовими коштами за цінами, що існували на момент вчинення правочину.
Таким чином, ліквідатор вважає, що через вибуття майна боржника, вимоги кредиторів у справі про банкрутство не можуть бути задоволені без повернення спірного майна банкруту.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно із ч. 2 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
З огляду на сферу регулювання КУзПБ загалом і за змістом ч. 2 ст. 42 КУзПБ, вона є спеціальною щодо загальних, установлених ЦК України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених    ч. ч. 1 або 2 цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 3 ст. 42 КУзПБ).
Вказана процедура спрямована на повернення до складу ліквідаційної маси відчужених за такими правочинами активів. Можливість оспорення та спростування майнових дій боржника насамперед необхідна для забезпечення збереження майна боржника в інтересах конкурсних кредиторів.
Як зазначалося вище, частково задовольняючи заяву ліквідатора: про визнання недійсним з моменту укладення Договір № 011018-1 від 01.10.2018, укладений між ТОВ Агро Легіон» та ТОВ «Агро Легіон ЛТД»; повернення до ліквідаційної маси товару на загальну суму 269391,28 грн; стягнення вартості неоплаченого товару у сумі 5411301,82 грн, місцевий господарський суд, керувався приписами ст. 42 КУзПБ, якими, зокрема визначено, що правочин, вчинений боржником з заінтересованою особою, підлягає визнанню недійсним.
Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано до спірних правовідносин приписи ч. 2 ст. 42 КУзПБ, з огляду на наступне. 
Під час розгляду господарських спорів суду необхідно враховувати положення ч. 3 ст. 3 ГПК України, суть якого полягає у тому, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Застосування конкретного способу захисту прав та законних інтересів залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 911/956/17 звертається увага на те, що факт подання юридичною особою або іншими особами до господарського суду позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією відповідними особами права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні ч. 3 ст. 3 ГПК України, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.
В рішеннях Конституційного Суду України неодноразово досліджувалися випадки застосування ст. 58 Конституції України про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Так, відповідно до висновку Конституційного Суду, викладеного у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99, зазначений конституційний принцип незворотності дії закону у часі необхідно застосовувати таким чином, щоб розширення прав учасників провадження у часі на спростування дійсності оспорюваного правочину, який укладено боржником до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство з одного року (за ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, що діяла до 21.10.2019) до трьох років за ст. 42 КУзПБ, не означає можливості застосування передбачених даною нормою підстав для визнання недійсними правочинів боржника, незалежно від того, були ці правочини укладені з моменту набрання чинності КУзПБ з 21.10.2019 чи раніше. Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 911/956/17.
Колегія суддів зауважує на тому, що особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватися від дій, які безпідставно зменшують розмір її активів. 
У період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватись з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна завідомо призводить до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.
З урахуванням наведеного слід погодитись з доводами апеляційної скарги в частині відсутності підстав для визнання недійсним договору, укладеного заінтересованою особою.
Вищевказане свідчить про необґрунтованість висновку суду першої інстанції в частині застосування ч. 2 ст. 42 КУзПБ та визнання недійсним оспорюваного договору, як такого, що укладений заінтересованою особою, оскільки на момент укладення 01.10.2018 договору діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», норма ст. 20 якого не передбачала такої спеціальної підстави для визнання недійсним договору як його укладення заінтересованими особами, а тому ліквідатор банкрута може посилатися на ті підстави, які існували на час вчинення правочину (укладення договору).
Разом з тим, зі змісту заяви ліквідатора ТОВ «Агро Легіон» про визнання недійсним договору поставки № 011018-1 від 01.10.2018 та стягнення грошових коштів вбачається крім підстави про укладення договору заінтересованою особою також така підстава, як – боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами стало неможливим.
Відповідні правові підстави визнання договору недійсним передбачені як нормами ст. 42 КУзПБ, так і нормами ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». 
Отже, оскільки на час укладення спірного договору були чинними норми ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то саме ці норми мали бути застосовані судом при визначенні підстав для визнання недійсним спірного договору поставки.
Той факт, що в заяві про визнання недійсним договору поставки арбітражний керуючий зазначив в обґрунтування вимог ст. 42 КУзПБ не впливає на необхідності надання судом правової кваліфікації правовідносинам сторін, та дослідження підстав визнання недійсним договору поставки відповідно до ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При цьому, самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічну правову позиція викладено в постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 916/556/19.
Колегія суддів погоджується з доводами заявника про те, що боржник      ТОВ «Агро Легіон», перебуваючи на межі банкрутства, свідомо відстрочив оплату поставленого за Договором товару ТОВ «Агро Легіон ЛТД» на 7 років   (до 31.12.2025), в результаті чого він став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед кредитором стало неможливим.
Часткова оплата покупцем за придбане нерухоме майно у сумі 188900,00 грн не може свідчити про намір проведення ним подальших розрахунків, в умовах наявності права не проводити такі розрахунки у повному обсязі з урахуванням відстрочення платежу на 7 років.
Матеріали справи також не містять доказів вжиття боржником заходів до стягнення несплаченої суми грошових коштів в умовах перебування на межі банкрутства.
Таким чином, укладаючи оспорюваний договір боржник фактично взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони та відмовився від власних майнових вимог до контрагента по договору, що є підставою для визнання недійсним оспорюваного Договору.
Наявність невиконаних боржником зобов`язань стала підставою для порушення 12.12.2019 Господарським судом Дніпропетровської області провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро Легіон».
Витребувані Центральним апеляційним господарським судом із суду першої інстанції матеріали справи № 904/5682/19 про банкрутство ТОВ «Агро Легіон» свідчать про те, що боржник мав не виконані боргові зобов`язання перед кредитором – ТОВ «Укравіт Агро», які виникли на підставі договору поставки          № 117-К-18 на умовах товарного кредиту від 15.02.2018 на суму 8987945,87 грн, строк виконання зобов`язання за яким настав в період між 18.05.2019 по 12.08.2019 (в залежності від конкретної партії поставки), про що свідчить заява ТОВ «Укравіт Агро» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро Легіон».
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2019 по справі № 904/1186/19 позов ТОВ «Укравіт Агро» до ТОВ «Агро Легіон» задоволено в повному обсязі, стягнуто з боржника 14480705,57 грн, з яких: 8987945,87 – основного боргу; 2622356,46 грн – пені; 1774535,76 грн – штрафу; 2211647,30 грн – 3% річних; 630383,15 грн – інфляційних втрат; 213553,03 грн – судового збору та 29684,00 грн – витрат на професійну правничу допомогу.
05.09.2019 відкрито виконавче провадження № 59966978 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі              № 904/1186/19.
За період здійснення державним виконавцем виконавчого провадження, з 05.09.2019 по теперішній час, на користь кредитора боржником жодної суми сплати заборгованості не надходило, будь-якого рухомого чи нерухомого майна не виявлено, встановлено відсутність грошових коштів на рахунках боржника в банківських установах. Заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.
При цьому, колегія суддів враховує той факт, що згідно наявного в матеріалах справи Меморандуму від 04.08.2018, укладеного між учасниками ТОВ «Агро Легіон» з метою врегулювання за взаємною домовленістю корпоративного конфлікту, що виник між ними у зв`язку з розбіжностями по управлінню Товариством, учасниками припинено ведення спільного бізнесу шляхом розподілу капіталів та активів Товариства. Розподіл кредиторської заборгованості ТОВ «Агро Легіон» учасники вирішили відкласти шляхом підписання окремої угоди.
Згідно Додатку № 1 від 30.08.2018 до Меморандуму від 04.08.2018 сторони проінвентаризували кредиторську заборгованість ТОВ «Агро Легіон». Встановлена сума кредиторської заборгованості 13120149,29 грн (т 1 а. с. 147 зворот сторінки).
Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що ТОВ «Агро Легіон» за рядом правочинів, вчинених також у 2018 році, здійснено відчуження на користь ТОВ Агро Легіон ЛТД» значного обсягу активів у вигляді транспортних засобів за значно заниженими цінами від їх реальної вартості, в результаті чого він став неплатоспроможним, а виконання його грошових зобов`язань перед кредитором стало неможливим.
Відчуження майнових активів боржника (транспортних засобів) перешкодило подальшій фінансово-економічній діяльності підприємства та створило передумови для відкриття провадження у справі про його банкрутство.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Агро Легіон» з урахуванням визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 14499315,57 грн  (т 1, а. с. 132-133 справи про банкрутство ТОВ «Агро Легіон»).
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа, зокрема, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних правовідносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 369/11268/16-ц.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 по справі № 922/1903/18 зазначено, що боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанови Верховного Суду у справі № 405/1820/17 від 24.07.2019, у справі       № 910/8357/18 від 28.11.2019) Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.
Аналогічні за змістом висновки стосовно фраудаторних правочинів висловлено Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 по справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 по справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 по справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 по справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 по справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 по справі № 904/4262/17.
З огляду на встановлені обставини справи щодо укладення боржником оспорюваного правочину, згідно з яким боржник прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовившись від власних майнових вимог, а виконання його зобов`язань перед кредиторами стало неможливим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що був чинний на час укладення договору.
При цьому, колегія суддів з метою винесення справедливого рішення на рівні з іншими обставинами справи враховує, що спірна угода укладена між юридичними особами, директором яких є одна й та ж особа – ОСОБА_1 , що є додатковим доказом виводу активів підприємства в контексті інших обставин справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога ліквідатора до ТОВ «Агро Легіон» про зобов`язання ТОВ «Агро Легіон ЛТД» повернути до складу ліквідаційної маси майно загальною вартістю 269301,28 грн, яке обліковується на складі ТОВ «Агро Легіон ЛТД», а також решти вартості товару у сумі 5411301,82 грн, яке воно отримало від боржника за недійсним Договором поставки № 011018-1 від 01.10.2018, підлягає задоволенню у спосіб визначений у ч. 3 ст. 43 КУзПБ, оскільки вказана норма передбачає порядок повернення майна до ліквідаційної маси, який повинен застосовуватися відповідно до норм КУзПБ.
Доводи апелянта, який вважає безпідставною відмову місцевим господарським судом у задоволенні клопотання ТОВ «Агро Легіон ЛТД» про призначення експертизи по справі, якою можливо б було встановити наявність завданих боржникові збитків укладанням спірного правочину, колегія суддів відхиляє, оскільки призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду. При цьому матеріали справи є достатніми для вирішення спору.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до розгляду заяву ТОВ «Агро Легіон» про зміну способу захисту від 01.10.2020, яку подано з порушенням вимог ст. 46 ГПК України, та яка фактично свідчить про подання окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість її розгляду в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог, колегія суддів також відхиляє, оскільки за наявності долученого відповідачем до матеріалів справи інвентаризаційних документів від 11.09.2020, які свідчать про відсутність частини товару на складі відповідача, переданого за Договором поставки, застосуванню підлягала норма ч. 3 ст. 42 КУзПБ, а саме відшкодування вартості майна у разі не можливості його повернення незалежно від наявності поданої ТОВ «Агро Легіон» заяви про зміну способу захисту.
Таким чином заява ліквідатора обумовлена змістом самої норми ст. 42 КУзПБ та ст. 20 Закону про банкрутство. Тобто навіть без заяви ліквідатора суд повинен виконувати вимоги відповідних норм закону.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують вищевикладених обставин справи та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

6. Висновки за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки неправильне застосування місцевим господарським судом норми матеріального права не призвело до ухвалення незаконного судового рішення по даній справі, відсутні підстави для його скасування, а тому ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 по справі № 904/5682/19 слід залишити без змін.
Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача по справі – ТОВ «Агро Легіон ЛТД».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон ЛТД» – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.10.2020 у справі № 904/5682/19 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2021.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          І.О. Вечірко

                                                                                                    Т.А. Верхогляд