Справа № 753/13197/18                                                                                                                Головуючий в суді І інстанції Цимбал І.К.
Провадження № 22ц-824/6179/21                                                                                                Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року                                                                                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Гуля В.В., Матвієнко Ю.О., 
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності і ділової репутації,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2018 року ОСОБА_2. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому посилався на те, що відповідач на власній сторінці у соціальній мережі та на сайті у мережі Інтернет розповсюдив щодо нього інформацію, яка не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність та ділову репутацію, у зв’язку з чим просив зобов’язати відповідача таку інформацію спростувати.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року позов задоволено. 
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2, інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет ОСОБА_1 на власній сторінці веб-сайту «Fасеbоок» (ІНФОРМАЦІЯ_3) за таким посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9» за такими посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_11; ІНФОРМАЦІЯ_12; ІНФОРМАЦІЯ_13, про: причини і порядок працевлаштування ОСОБА_2 у народного депутата України ОСОБА_3; наявність у Російській Федерації кримінальної справи, у якій ОСОБА_2. або його батько ОСОБА_4 мали будь-який процесуальний статус, оголошення їх у розшук в Російській Федерації, володіння тіткою ОСОБА_2 хлібзаводом; щомісячне відвідування ОСОБА_2 та його дружиною території окупованого Криму та Російської Федерації; зустріч ОСОБА_2 та його дружиною нового 2015-го року у квартирі, яка належить ОСОБА_5; проживання ОСОБА_2 у квартирі, яка належить родині ОСОБА_3; вчинення ОСОБА_2 діянь, що містять ознаки складу злочину «державна зрада»:
– на веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_15 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9» про заселення родини ОСОБА_2 у 2010-му році у квартиру АДРЕСА_1 (тільки на веб-сайтах «ОРД»), і яка міститься у таких фрагментах: «...ОСОБА_4 был помощником не только у ОСОБА_6, но и у ОСОБА_5. Итак, ОСОБА_2... А затем, надо полагать в связи с выходом на пенсию или в «тень» передал опеку над семейством ОСОБА_5 своєму сыну ОСОБА_2... Начинал как помощник нардепа от БЮТ ОСОБА_7, затем стал помощником нардепа ОСОБА_3, затем нардепа ОСОБА_5, затем, когда ОСОБА_5 стал генпрокурором – стал опять помощником ОСОБА_3»;
«Почему ОСОБА_4 не был указан в качестве помощника нардепа ОСОБА_5? Возможно потому, что как раз в это время был обьявлен в розыск вместе с сыном в Российской Федерации в связи с одной аферой с продажей зерна. Почему зерна? Потому что сестра ОСОБА_4 владела хлебзаводом в Сумской области, который и засветился в этой афере. Сейчас, впрочем, ОСОБА_4 с розыска в России давно сняты»;
«Но куда более интересно то, что и ОСОБА_2 и его супруга каждый месяц спокойно ездят в оккупированный Крым и в Россию»;
«Кстати, забавно, что новый 2015 год чета ОСОБА_2 встречала в Крыму, в ялтинской квартире ОСОБА_5 в злитном комплексе «Омега»;
«Осведомлен ли ОСОБА_5 о крымских и российских вояжах бывшего своего помощника, а сейчас помощника своей жены? А как вы думаете, учитывая, что в Крыму он живет в квартире, которая до сих пор принадлежит семейству ОСОБА_5, но числится на бывшей бухгалтерше ОСОБА_3 – ОСОБА_8?»; Поездки наводят на мысли не только о коррупции, но и о популярной сейчас статье об измене Родине? И не только в отношении ОСОБА_2, но и в отношении его прямого начальства»;
– на веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 у фрагменті: «Интересно другое, в том же 2010 году в это же парадное, но в квартиру под номером АДРЕСА_1 заселяется семья «вечного» помощника ОСОБА_5 и ОСОБА_3 — ОСОБА_2, о котором мы уже писали в связи с частыми поездками в Крым и Россию. Какая трогательная однако дружба этих двух семей. И на работе вместе, и дома» (тільки на веб-сайтах «ОРД»).
Зобов’язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2, поширену на власній сторінці ОСОБА_1 веб-сайту «Fасеbоок» (ІНФОРМАЦІЯ_3) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також поширену ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9» за такими посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_16; ІНФОРМАЦІЯ_12; ІНФОРМАЦІЯ_13, шляхом опублікування, не пізніше місяця з дня набрання законної сили рішенням суду, повного тексту резолютивної частини рішення суду в цій справі протягом календарного місяця на власній сторінці ІНФОРМАЦІЯ_17 в соціальній мережі на веб-сайті «Fасеbоок» (ІНФОРМАЦІЯ_3), а також веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_18, ІНФОРМАЦІЯ_19.
Зобов’язано ОСОБА_1 не пізніше ніж за тиждень з моменту набрання чинності судовим рішенням у справі вилучити з власної сторінки на веб-сайті з «Fасеbоок» (ІНФОРМАЦІЯ_3) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, а також зі статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», яку розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_18, ІНФОРМАЦІЯ_8, за такими посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_16; ІНФОРМАЦІЯ_12; ІНФОРМАЦІЯ_13, такі фрагменти і коментарі, які містять недостовірну інформацію та принижуючу честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2:
 «...ОСОБА_4 был помощником не только у ОСОБА_6, но и у ОСОБА_5. Итак, ОСОБА_2... А затем, надо полагать в связи с выходом на пенсию или в «тень» передал опеку над семейством ОСОБА_5 своєму сыну ОСОБА_2... Начинал как помощник нардепа от БЮТ ОСОБА_7, затем стал помощником нардепа ОСОБА_3, затем нардепа ОСОБА_5, затем, когда ОСОБА_5 стал генпрокурором – стал опять помощником ОСОБА_3»;
«Почему ОСОБА_4 не был указан в качестве помощника нардепа ОСОБА_5? Возможно потому, что как раз в это время был обьявлен в розыск вместе с сыном в Российской Федерации в связи с одной аферой с продажей зерна. Почему зерна? Потому что сестра ОСОБА_4 владела хлебзаводом в Сумской области, который и засветился в зтой афере. Сейчас, впрочем, ОСОБА_4 с розыска в России давно сняты»;
«Но куда более интересно то, что и ОСОБА_2, и его супруга каждый месяц спокойно ездят в оккупированный Крым и в Россию»;
«Кстати, забавно, что новый 2015 год чета ОСОБА_2 встречала в Крыму, в ялтинской квартире ОСОБА_5 в элитном комплексе «Омега»;
«Осведомлен ли ОСОБА_5 о крымских и российских вояжах бывшего своего помощника, а сейчас помощника своей жены? А как вы думаете, учитывая, что в Крыму он живет в квартире, которая до сих пор принадлежит семейству ОСОБА_5, но числится на бывшей бухгалтерше ОСОБА_3 – ОСОБА_8?»;
«Поездки наводят на мысли не только о коррупции, но и о популярной сейчас статье об измене Родине? И не только в отношении ОСОБА_2, но и в отношении его прямого начальства»;
– з веб-сайтів «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, зі статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», яку розміщено за посиланнями з цього пункту, вилучити фрагмент:
«Интересно другое, в том же 2010 году в это же парадное, но в квартиру под номером АДРЕСА_1 заселяется семья «вечного» помощника ОСОБА_5 и ОСОБА_3 — ОСОБА_2, о котором мы уже писали в связи с частыми поездками в Крым и Россию. Какая трогательная однако дружба этих двух семей. И на работе вместе, и дома» (тільки на веб-сайтах «ОРД»).
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги зокрема посилався на те, що позивачем не доведено, що сайт у мережі Інтернет, на якому, як зазначає позивач, розповсюджена недостовірна інформація, належить відповідачу, власне як і сторінка у соціальній мережі із зображення фотографії відповідача, оскільки підписати публікації від імені відповідача могла будь яка особа, тому вважає оскаржуване рішення необґрунтованим. 
Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Приймаючи постанову, Верховний Суд виходив зокрема з того, що висновок апеляційного суду про те, що експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 23 квітня 2018 року № 85/2018-ЕВ-ЦК, складений Центром компетенції УЦПНА, не є належним і допустимим доказом, є помилковим, оскільки він не є висновком експерта у розумінні статей 102, 106 ЦПК України, тому суд апеляційної інстанції передчасно відмовив у задоволенні позову у зв’язку із його пред’явленням до неналежного відповідача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та, з урахуванням висновків за Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що володільцем сторінки на веб-сайті соціальної мережі «Facebook» є ОСОБА_1, що підтверджується експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 23 квітня 2018 року № 85/2018-ЕВ-ЦК, інформація, яку поширив відповідач у мережі Інтернет щодо позивача, завдає шкоди особистим немайновим правам позивача, зокрема, праву на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, тому наявні підстави для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у всесвітній мережі Інтернет на веб-сайті «Facebook» (ІНФОРМАЦІЯ_3) на власній сторінці відповідача опубліковано текст за таким посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2.
ІНФОРМАЦІЯ_4 на веб-сайтах «ОРД», які розміщено на доменних іменах: ІНФОРМАЦІЯ_14, ІНФОРМАЦІЯ_20, ІНФОРМАЦІЯ_21, ІНФОРМАЦІЯ_22 від імені відповідача опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_9» (мовою оригіналу) за такими посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_23; ІНФОРМАЦІЯ_24; ІНФОРМАЦІЯ_25.
З експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет № 85/2018-ЕВ-ЦКЮ від 23 квітня 2018 року вбачається, що власником сторінки на веб-сайті «Facebook», де поширено вказану інформацію, є ОСОБА_1, і зазначена інформація носить негативний характер для честі, гідності та ділової репутації позивача.
Підставою для складання експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 23 квітня 2018 року № 85/2018-ЕВ-ЦК стало свідоцтво про акредитацію від 22 листопада 2017 року, видане ОП «УМІЦ».
Згідно відповіді Державної прикордонної Служби України вбачається, що позивач перетинав державний кордон України та АРК Крим, у період, про який просив витребувати інформацію представник відповідача, в наступні дати: 05.01.2015 в’їзд; 27.07.2015 виїзд – 08.07.2015 в’їзд; 29.07.2017 виїзд – 11.08.2017 в’їзд. Відомостей про відвідування позивачем РФ відсутні.
Згідно відповіді Державної міграційної служби вбачається, що позивач має один паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян.
Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту – вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет включає комплекс організаційно-технічних заходів, необхідних для забезпечення функціонування технічних засобів підтримки адресування, у тому числі серверів доменних назв українського сегмента мережі Інтернет, реєстру домену.UA в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет, спрямованих на систематизацію та оптимізацію використання, обліку та адміністрування доменів другого рівня, а також створення умов для використання простору доменних імен на принципах рівного доступу, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції. Адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет здійснюється уповноваженою організацією для: 1) створення реєстру доменних назв і адрес мережі українського сегмента мережі Інтернет; 2) створення реєстру доменних назв у домені.UA; 3) створення та підтримки автоматизованої системи реєстрації та обліку доменних назв і адрес українського сегмента мережі Інтернет; 4) забезпечення унікальності, формування та підтримки простору доменних назв другого рівня в домені.UA; 5) створення умов для використання адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на принципах рівного доступу, оптимального використання, захисту прав споживачів послуг Інтернет та вільної конкуренції; 6) представництва та захисту у відповідних міжнародних організаціях інтересів споживачів українського сегмента мережі Інтернет. Адміністрування адресного простору мережі Інтернет у домені.UA здійснюється недержавною організацією, яка утворюється самоврядними організаціями операторів/провайдерів Інтернет та зареєстрована відповідно до міжнародних вимог.
Утворення адресного простору, розподіл і надання адрес, маршрутизація інформації між адресами здійснюються відповідно до міжнародних вимог.
Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 липня 2003 року № 447-р «Про адміністрування домену «.UA» ОП «УМІЦ» створено з метою управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру та системи доменних імен домену верхнього рівня «.UA».
У постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18-ц Верховний Суд дійшов висновку, що «ОП «УМІЦ» уповноважено здійснювати адміністрування адресного простору українського сегменту мережі Інтернет і з метою сприяння захисту прав осіб від порушень у мережі Інтернет акредитувало та підтвердило компетентність УЦПНА у здійсненні відповідних функцій щодо українського сегменту мережі Інтернет».
У частині першій статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з пунктом 13 Порядку надання послуг з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею експертних висновків, а також видачі довідок з відомостями про власників веб-сайтів або інформацією про їх встановлення, затвердженого ОП УМІЦ 22 листопада 2017 року (далі – Порядок надання послуг), експертний висновок в обсязі базової послуги включає таке: 1) дата реєстрації заявки на фіксацію та інформація про заявника (додатково про клієнта заявника – за наявності): для фізичної особи, фізичної особи–підприємця та адвоката – прізвище, ім’я, по батькові; для юридичної особи та заявника, що не має статусу юридичної особи – найменування; 2) адреса досліджуваної веб-сторінки, «id» фіксації, час фіксації та дослідження такої веб-сторінки; 3) інформація за результатами проведеної перевірки веб-сайту, який включає досліджувану веб-сторінку: доменне ім’я та доступність за ним веб-сайту для публічного використання у мережі Інтернет; дата та час реєстрації доменного імені, дата внесення останніх змін, дата та час завершення строку реєстрації доменного імені; DNS-сервер (-и); реєстратор доменного імені: для юридичних осіб – найменування, ідентифікаційний код, місцезнаходження, адреса для листування, веб-сайт, адреса електронної пошти, телефон, факс; для фізичних осіб-підприємців – прізвище, ім’я, по батькові, домашня адреса, адреса для листування, веб-сайт, адреса електронної пошти, телефон, факс; реєстрант доменного імені: найменування/прізвище, ім’я, по батькові, адреса місцезнаходження, веб-сайт, адреса електронної пошти, телефон, факс; IР-адреса, якій/яким відповідає доменне ім’я; хостинг-провайдер: найменування, ідентифікаційний код, місцезнаходження, адреса для листування, веб-сайт, адреса електронної пошти, телефон, факс; доступність сервера; тип сервера; достовірність/точність відображення змісту досліджуваної веб-сторінки в останніх версіях браузерів; маскування та/або фальсифікація адреси (URL, URI) досліджуваної веб-сторінки.
Відповідно до пункту 15 Порядку надання послуг експертний висновок оформляється в паперовій формі на бланку Центру компетенції УЦПНА, підписується його директором та засвідчуються відбитком печатки Центру компетенції УЦПНА. Після цього експертний висновок прошивається разом з додатками, оформленими в паперовій формі, скріплюється печаткою Центру компетенції УЦПНА на зворотному боці останньої сторінки та видається заявнику.
Отже, саме Порядком надання послуг встановлюються вимоги до форми та змісту експертного висновку, складеного за результатами фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, та порядок його оформлення.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача у її системному зв'язку з фактичними обставинами справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність, ділову репутацію, інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у всесвітній мережі Інтернет на веб-сайті «Facebook» (ІНФОРМАЦІЯ_3) на власній сторінці відповідача, оскільки зазначена інформація, зокрема щодо відвідування позивачем та його дружиною АР Крим та Російської Федерації щомісячно не є достовірною та не підтверджується належними, достатніми і достовірними доказами, і наявність обставин, про які йдеться в публікації, також не підтверджено, що підтверджується експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 23 квітня 2018 року № 85/2018-ЕВ-ЦК.
Посилання апелянта на те, що експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 23 квітня 2018 року № 85/2018-ЕВ-ЦК є неналежним доказом, колегія суддів відхиляє, оскільки саме Порядком надання послуг встановлюються вимоги до форми та змісту експертного висновку, складеного за результатами фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, та порядок його оформлення, і ОП «УМІЦ» уповноважено здійснювати адміністрування адресного простору українського сегменту мережі Інтернет і з метою сприяння захисту прав осіб від порушень у мережі Інтернет акредитувало та підтвердило компетентність УЦПНА у здійсненні відповідних функцій щодо українського сегменту мережі Інтернет, і цей висновок не є висновком експерта у розумінні статей 102, 106 ЦПК України.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач відповідно повинен був перевірити зазначену інформацію, перш ніж здійснити її опублікування, що б дозволило запобігти розповсюдженню недостовірних відомостей та порушенню прав позивача.
Посилання апелянта на те, що наразі спірна публікація є видаленою, колегія суддів відхиляє, оскільки судом на підставі належних і допустимих доказів встановлено факт поширення відповідачем недостовірної інформації щодо позивача, що призвело до порушення його прав, які підлягають судовому захисту.
З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року – без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                               Судді: