ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 88-ц/821/2/21		
Справа №705/5986/19 		

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       27 квітня 2021 року                                                                                   м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Єльцова В.О.
суддів: Вініченко Б.Б., Новікова О.М.
секретаря: Винник І.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0750 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЄ №617591, кадастровий номер 7110800000:02:008:0716, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами, який також належить йому на праві власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 25 червня 1974 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-624.
Відповідач є власником сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 , і на власній ділянці має існуючі будівлі, в тому числі гараж, який розташований на відстані 1 метра до межі земельних ділянок. Відповідач облаштувала навіс (тимчасову споруду) між гаражем та межею земельної ділянки, на якій встановила опорні стовпчики навісу таким чином, що дах навісу став продовженням даху гаража, виходить за межі земельної ділянки і вся стічна вода з опадів даного гаража спрямовується на частину земельної ділянки домоволодіння позивача, що створює обмеження у користуванні та розпорядженні його майном. Вказана тимчасова споруда не облаштована засобами по утриманню снігу та водостічною системою, в зв`язку з чим на земельній ділянці створюються скупчення великої кількості води, що негативно впливає на майно, що знаходиться на земельній ділянці.
Крім того, конструкція збудована таким чином, що позбавляє можливості відремонтувати паркан, встановлений на межі земельних ділянок.
Також зазначає, що він звертався до суду із позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії, який рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року задоволено і зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою позивача по АДРЕСА_1 .
07 травня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду.
18 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення апеляційного суду у зв`язку з фактичним виконанням.
Однак навіс (тимчасова споруда) була знесена не в повній мірі, а через кілька тижнів відповідач повернула знесений навіс на теж місце, тим самим знову чинить перешкоди у користуванні власністю.
Позивач зазначає, що звернувся до державної виконавчої служби з виконавчим листом про примусове виконання рішення апеляційного суду Черкаської області по справі №705/6378/15-ц, проте йому було повідомлено, що виконавче провадження закінчено і не може бути розпочато знову крім випадків передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Вказує, що намагався в досудовому порядку відновити свої порушені права та неодноразова звертався в усній формі до відповідачки щодо знесення навісу, однак отримав лише відписки.
Також звертався до Державної архітектурно-будівельної інспекції України зі скаргами на діяльність посадових осіб відділу ДАБК Уманської міської ради, однак були лише відписки.
З таких підстав позивач просив суд : зобов`язати ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;
зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 його права користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 ;
зобов`язати ОСОБА_2 , в подальшому дотримуватись вимог будівельних норм та не зводити (будувати) споруди, в тому числі тимчасові, на відстані до одного метра до паркану домоволодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на його користь судові витрати пов`язані з розглядом справи.
16 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та вчинення певних дій, посилаючись на те, що її дії як власника будинковолодіння в частині користування земельною ділянкою, розташованої по АДРЕСА_2 порушені незаконними діями ОСОБА_1 та підлягають захисту.
Вказує, що паркан збудований ОСОБА_1 негативно вплинув на конструкцію її гаража, від чого у стіні з`явились тріщини і просідання стін будинку, крім того, вказаний паркан побудований на земельній ділянці яка перебуває у її користуванні і перешкоджає здійснювати її право користування.
На підставі наведеного просила суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , зобов`язати ОСОБА_1 за його рахунок знести належний йому паркан, який знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , який розділяє земельні ділянки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 і стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2020 року в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2020 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 його права користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_2 в подальшому дотримуватись вимог будівельних норм та не зводити (будувати) споруди, в тому числі тимчасові, на відстані до одного метра до паркану домоволодіння ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 152 грн. 60 коп.
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заяви зазначає, що 22.01.2021 року ним було отримано виконавчий лист по примусовому виконанню постанови Черкаського апеляційного суду.
Під час виконання даного рішення суду, державним виконавцем Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було встановлено, що приміщення, на якому знаходиться навіс, що перешкоджає йому у користуванні його земельною ділянкою, документально складається із двох різних приміщень: гараж «В» та літня кухня «Б», які мають зовні одну спільну суцільну стіну та одну спільну суцільну покрівлю. Вищевказане підтверджується Актом Уманського міського відділу ДВС Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.02.2021 року.
Візуально розрізнити, що це два різних за призначенням приміщення він можливості не мав не має, а навіс, який зобов`язано знести відповідачкою ОСОБА_2 знаходиться саме на приміщенні літньої кухні та навісу, який продовжує літню кухню і має спільних дах, а не гараж як зазначено в рішенні суду, у зв`язку з чим Уманський міський відділ ДВС Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не має можливості виконати зазначене рішення суду.
Про те, що він не знав і не міг знати, що приміщення, на якому відповідачем було встановлено спірну споруду (навіс) не є гаражем, а іншою спорудою, свідчить постанова від 18.07.2018 року державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Апеляційного суду Черкаської області в справі №705/6378/15-ц у зв`язку з фактичним виконанням.
Тобто, в справі №705/6378/15-ц про зобов`язання вчинити дії, який рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 03 листопада 2016 року задоволено і зобов`язано ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою позивача, навіс був споруджений на тому ж місці, що мало місце при розгляді цієї справи, оскільки відповідачка спочатку знесла навіс, а після закінчення виконавчого провадження по справі №705/6378/15-ц знову спорудила навіс на тому ж місці.
В зв`язку з нововиявленими обставинами просить суд змінити постанову Черкаського апеляційного суду від 17.12.2020 року в справі №705/5986/19 в частині зобов`язання ОСОБА_2 на знесення за свій рахунок навіс(тимчасову споруду), що знаходиться між літньою кухнею «Б» з навісом, що її продовжує та має спільний суцільний дах по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , а не гаражем, як вказано в постанові суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Так, згідно ст. 423 ЦПК України, рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
У пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст. 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).
Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 стверджує, що під час виконання даного рішення суду, державним виконавцем Уманського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було встановлено, що приміщення, на якому знаходиться навіс, що перешкоджає йому у користуванні його земельною ділянкою, документально складається із двох різних приміщень: гараж «В» та літня кухня «Б», які мають зовні одну спільну суцільну стіну та одну спільну суцільну покрівлю. Вищевказане підтверджується Актом Уманського міського відділу ДВС Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.02.2021 року.
Апеляційним судом встановлено, як вбачається з акту державного виконавця від 25.02.2021 року, головним державним виконавцем Бойко Т.Д. Уманського міського відділу ДВС Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні виконавчого листа №705/5986/19 (2/705/1225/20), виданого 22.01.2021 року Уманським міськрайонним судом про зобов`язання ОСОБА_2 знести за свій рахунок навіс (тимчасову споруду), що знаходиться між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , за участю понятих, в присутності представника боржника ОСОБА_4 при виході за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , з метою перевірки боржником ОСОБА_2 виконання рішення суду встановлено, що відповідно до генерального плану земельної ділянки по АДРЕСА_2 ,власником якої є ОСОБА_2 , на даній земельній ділянці розміщено господарську споруду, що складається з гаража , розміром 6,00м х 4,00м, позначено на схемі літерою «В» та літньої кухні, розміром 7,70м х 4,00м, позначеної літерою «Б». Дана споруда межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 .
При огляді даної споруди, державним виконавцем в присутності понятих та представника боржника встановлено, що між гаражем по АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 відсутній навіс (тимчасова споруда), яка підлягає знесенню згідно рішення суду, про що свідчать фотодокази, застосованіі під час здійснення виконавчих дій.
Колегія суддів вважає, що нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, не є нововиявленими.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дана обставина, на яку посилається ОСОБА_1 в заяві, не є нововиявленою обставиною, а тому не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Приймаючи остаточне рішення у справі, колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).
       Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані ОСОБА_1 , не є нововиявленими, у розумінні ст. 423 ЦПК України, тому, на підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 429 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами відмовити.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року залишити в силі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Єльцов

Судді: Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков