ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15407/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 ( суддя першої інстанції Боженко Н.В.) в адміністративній справі №160/15407/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
20 листопада 2020 року ОСОБА_1  звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 25.09.2017 р. по 01.11.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 25.09.2017р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 01.11.2018 р. - березень 2018 року.
стягнути з Військової частини НОМЕР_1  на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.09.2017 р. по 01.11.2018 р. у сумі 53 335 грн. 17 коп. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 25.09.2017 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 01.11.2018р. - березень 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 25.09.2017 по 01.11.2018. Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2018 №224 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Станом на день прийняття наказу про звільнення з ним не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці та її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, яка є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, що і стало підставою для звернення до суду із означеним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1  у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 25.09.2017 р. по 01.11.2018 р. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 25.09.2017р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 01.11.2018 р. - березень 2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.09.2017р. по 28.02.2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 25.09.2017 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 01.11.2018р. - березень 2018 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частина НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги  зазначено, що  судом першої інстанції не враховано того факту, що індексація грошового забезпечення як соціальна гарантія може бути виплачена у разі звільнення з останнього місця військової служби, але військова частина НОМЕР_1 не зобов`язана виплачувати індексацію грошового забезпечення, тому що згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій, або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування індексу споживчих цін у місяці в якому відбувається підвищення приймається з 1 або 100 відсотків. Також п. 5 Порядку №1078 в редакції від 15.12.2015 року встановлено, що місяцем з якого починається нарахування індексації грошового забезпечення, є місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок – базовий місяць. Січень 2008 є базовим місяцем. Також зазначає, що військова частина є бюджетною організацією, матеріальні цінності якої перебувають у власності держави, а тому джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошового забезпечення та проведення індексації грошових доходів є Державний бюджет України, яким з 2017 по грудень 2018 року не закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення.
Позивач  не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 25 вересня 2017 року по 01 листопада 2018 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 01.11.2018 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
При цьому, під час проходження ним служби йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем та підтверджується листом за вих. №1461 від 22.09.2020 року.
Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду.
Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 25.09.2017 року по  01.11.2018 року.
При цьому, посилаючись на те, що у період проходження служби підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008 року, суд першої інстанції дійшов висновку,  що індексацію грошового забезпечення за період з 25.09.2017 року по 28.02.2018 року, слід нараховувати із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 25.09.2017 р. по 28.02.2018 р. - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 р. по 01.11.2018р. - березень 2018 року.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.
Відповідно до  ст.6 Закону №1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених  статтею 4 цього Закону  грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно  ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі  ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 25.09.2017 року по  28.02.2018 року, а відтак позовні вимоги в цій частині правильно  задоволені судом першої інстанції.
Проте, щодо позовних вимог в частині застосування при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 25.09.2017 року по  28.02.2018 року включно січня 2008 року як базового місяця,  з  урахуванням абзацу 4  п.5  постанови  Кабінету Міністрів України від  17.07.2003р.  №1078  слід зазначити наступне.
На момент початку невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку № 1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Разом з цим, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку позивача не повинен застосовуватись.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому  Законом України "Про індексацію грошових доходів населення"  та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Окрім того, виходячи з положень  ст.5 КАС України  захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.
Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.
Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за період з 25.09.2017 року по  28.02.2018 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та  Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року»  відсутні.
Таким чином, враховуючи, що встановлення місяця підвищення (базового місяця) у відповідності положень Порядку № 1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відноситься до компетенції Військової частини НОМЕР_1 , колегія суддів вважає, що у даному випадку слід змінити рішення суду першої інстанції в частині застосування базового місяця - «січень 2008 року».
Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися та вважає помилковими висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог за період з 01 березня 2018 року по 01 листопада 2018 року з огляду на наступне.
Так, пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.
Таким чином, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з березень - листопад 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018 року немає.
Тому, грошове забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 01 листопада 2018 року індексації не підлягає, отож, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Частинами першої та другої  статті 308 КАС України  унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами пункту 4 частини першої та частини другої  статті 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями  292,  308,  311,  315,  317,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 в адміністративній справі №160/15407/20 скасувати у справі прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.09.2017 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  індексацію грошового забезпечення за період з 25.09.2017 року по 28.02.2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень (одна тисяча гривень).
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328,  329 КАС України.
Повне судове рішення складено 31 травня  2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва