КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 369/8004/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2181/2021
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
25 березня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Кирилюк Г.М., Білич І.М.,  
за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2019 року у складі судді Дубас Т.В.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Громадська організація «Садівницьке товариство «Арсеналець-5» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,  зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «НВФ «Геополіс» про визнання незаконною технічної документації з землеустрою та скасування реєстрації земельної ділянки,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа громадська організація «Садівницьке товариство «Арсеналець-5» (далі - ГО "СТ "Арсеналець-5") про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
 
Позов обґрунтовано тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (ІІІ-КВ № 101407) від 15.09.2000 року  позивач є власником земельної ділянки площею 0,080 га, яка розташована на території  ГО "СТ "Арсеналець-5", за адресою: АДРЕСА_1 та є членом ГО "СТ "Арсеналець-5". 
 
Між позивачкою та членом ГО "СТ "Арсеналець-5", земельна ділянка якого розташована по АДРЕСА_2 існує конфлікт, який виник на ґрунті самовільного захоплення останнім частини земельної ділянки, що належить позивачці.
 
Як зазначено в позовній заяві, відповідачем незаконно установлено огорожу з металевої сітки довжиною 16,29 м (пункти 2 і 3), яка розділяє його земельну ділянку з ділянкою позивача, але при цьому він відступив від своєї межі на 0,80 м, що підтверджується кадастровим планом, який міститься в технічній документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленого ДП "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" у 2016 році.
 
З метою досудового врегулювання земельного спору ОСОБА_2 зверталася до органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки. Факт порушення її прав на користування земельного ділянкою встановила постійна комісія ради з питань законності, правопорядку, депутатської етики, регулювання земельних відносин та екології Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується відповідним актом від 22.10.2016 року, згідно якого відповідач, який мешкає по сусідству, порушив межу з суміжною земельною ділянкою.
 
У зв`язку з чим просила зобов`язати ОСОБА_1 знести огорожу з металевої сітки довжиною 16,29 м (лінія пунктів 2 і 3 згідно кадастрового плану), побудовану на її земельній ділянці, яка розташована на території ГО "СТ "Арсеналець-5", за адресою: АДРЕСА_1 , усунувши таким чином перешкоду в користуванні її земельною ділянкою; вирішити питання судових витрат. 
 
Крім того під час розгляду справи  позивачкою було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила зобов`язати ОСОБА_1 перенести паркан з буту, зведеного ним по АДРЕСА_2 , відносно меж земельних ділянок із суміжним землекористувачем - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в бік земельної ділянки відповідача на відстань зміщення, згідно дослідницької частини судової земельно-технічної експертизи № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018 року.
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 була подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ "НВФ" Геополіс", про визнання незаконною технічну документацію з землеустрою та скасування реєстрації земельної ділянки.
 
В обґрунтування зустрічних вимог ОСОБА_1 посилався на те, є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,081 га (кадастровий номер 3222484001:01:022:0133), що підтверджується державним актом на право власності на землю IV-КВ №115314. який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за N 4416.
 
Вищевказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка знаходиться на території ГО "СТ "Арсеналець-5за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю (ІІІ-КВ № 101407) від 15.09.2000 року.
 
Відповідно до витягу з протоколу № 47 від 09.08.2008 комісією ГО "СТ "Арсеналець-5" в складі голови комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було здійснено виїзд на місце спірної межі та за допомогою простих пристроїв було встановлено межу та межові знаки. Даною комісією затверджено акт та визначено користування земельними ділянками по встановленим знакам, а також до 24.08.2008 року зобов`язано позивачку звільнити незаконно займану територію та прибрати майно з цієї ділянки.
 
ОСОБА_2  не було виконано згадане вище рішення комісії ГО "СТ "Арсеналець-5", що засвідчено актом № 54 вищезазначеної громадської організації та встановлено, що позивач станом на 18.07.2009 року незаконно займану землю, що належить ОСОБА_6 не звільнила, а межові знаки, встановлені комісією, знищені.
 
21 жовтня 2013 року ТОВ "НВФ" Геополіс" було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
 
На підставі даної технічної документації Управлінням Держземагенства у Києво- Святошинському районі було зареєстровану земельну ділянку, належну відповідачу за первісним позовом, про що видано відповідний Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
 
 Відповідно до змісту  листа Правління ГО "СТ "Арсеналець-5" від 24.11.2016 № 68 у 2010 році ТОВ НВФ "Азимут" в повній відповідності з вимогами законодавства, в присутності ОСОБА_2 , голови правління ГО "СТ "Арсеналець-5" і землевпорядника сільради ОСОБА_7 , здійснило винос в натурі ділянки по АДРЕСА_2 і встановила межові знаки.
 
За результатами була встановлена межова лінія з ділянкою по АДРЕСА_1 , повністю зійшлися з попередніми замірами, проведеними МП Кадастр, даними земельного кадастру і правовстановлюючого документа - акта на землю і генерального плану ГО СТ "Арсеналець". Результати замірів ОСОБА_2 не оспорила.
 
ОСОБА_1 зазначав, що  під час розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21 жовтня 2013 року були допущені помилки та в результаті земельна ділянка відповідача за первісним позовом, як об`єкт цивільних прав, була невірно сформована.
 
Для реєстрації були надані дані, в яких лінійні розміри і конфігурація ділянки (в тому числі і координати) виявились несумісними з державним актом.
 
Так, відповідно до даних державного акту на право приватної власності на землю периметр земельної ділянки, яка належить відповідачу складає 111,88 м, а відповідно до кадастрового плану, периметр земельної ділянки ОСОБА_2 складає 112,81 м, що на 93 см більше.
 
З урахуванням цього, площа земельної ділянки ОСОБА_2 не може складати 0,0800 га, так як зі збільшенням периметру земельної ділянки збільшилася площа.
 
На думку ОСОБА_1 земельна ділянка ОСОБА_2 була сформована з порушенням чинного законодавства, зокрема до Державного земельного кадастру були внесені дані про земельну ділянку, які не відповідають дійсності.
 
Площа земельної ділянки та її межі не відповідають площі та межах, які визначені у Державному акті на право приватної власності па землю від 15.09.2000 року.
 
Така невідповідність стала наслідком внесення до ДЗК держаним реєстратором некоректних даних, які містилися в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТОВ "НВФ" Геополіс" від 21 жовтня 2013 року.
 
 Враховуючи зазначене, позивач за зустрічним позовом просив визнати незаконною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (па місцевості), розроблену ТОВ "НВФ" Геополіс" від 21 жовтня 2013 року щодо земельної ділянки, яка знаходиться на території ГО "СТ "Арсеналець" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,080 га, що належить ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться на території ГО "СТ "Арсеналець" за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,080 га, що належить ОСОБА_2 .
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні  позову.
 
Зазначено, що судом першої не були прийняті до уваги і не коментувались наказ №376 Держкомзему, і п.п. 2,4,7 розд. VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно яких, навіть якби не було всіх вказанихпорушень з боку позивача, виконавця кадастрової зйомки і помилки кадастрового реєстратора, межі моєї ділянки є дійсними і не можуть бути змінені без згоди відповідача  і що, згідно ч.2 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі виявленнярозбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.
 
За основу для прийняття рішення районним судом були взяті висновки експерта, який, всупереч вимогам Закону, нормативним документам, в т.ч. власним вимогам КНДІСЕ, виконував завдання на підставі завідомо неналежного і фактично сфальсифікованого каталогу координат з даними несумісними з правовстановлюючим документом, що в свою чергу, привело до прийняття незаконного рішення суду. 
 
До цього, поза увагою суду залишились факти свідомого надання позивачем Державному реєстратору і суду сфальсифікованих даних, протиправні дії позивача, самовільне захоплення частини ділянки відповідача, знищення межових знаків та інше.
 
 У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , зазначено, що районним судом в ході судового розгляду справи зібрано достатньо належних та допустимих доказів на підставі яких ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення районного суду без змін.
 
Вислухавши представника ОСОБА_1 адвоката Кривошей  О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу,   ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялися належним чином,  а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності.
 
Відповідно до справи, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання незаконною технічної документації з землеустрою та скасування реєстрації земельної ділянки не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (ІІІ-КВ № 101407) від 15.09.2000 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,080 га, яка розташована на території громадської організації «Садівницьке товариство «Арсеналець-5» (ЄДРПОУ 24892457), за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3 т.1).
 
ОСОБА_1 є власником суміжної до позивача за первісним позовом земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 0,081 га (кадастровий номер 3222484001:01:022:0133), що підтверджується державним актом на право власності на землю IV-КВ №115314, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №  4416 (а.с. 8-9 т. 2).
 
Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 встановив огорожу з металевої сітки та паркан з буту, що виходять за межі його земельної ділянки на відстань до 0,80 м в сторону її земельної ділянки.
 
З висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018, встановлено наступне: огорожа з металевої сітки, що фактично складається з двох частин - від точки А до точки Б, загальною довжиною 3,60 м та від точки В до точки Г, загальною довжиною 7,36 м, які на Мал . 2 в дослідницькій частині висновку зображено лініями синього кольору, розташована в межах земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0800 га, кадастровий номер 3222484001:01:022:5035 (згідно каталогу координат меж земельної ділянки ОСОБА_2 , що був наданий листом головного управління Держгеокадастру у Київській області № 191/0-0.19-24/154-18 від 24.01.2018) (а.с.163-170 т.1)
 
Фактичне розташування паркану з буту, зведеного ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 відносно меж земельних ділянок із суміжним землекористувачем - ОСОБА_2 по АДРЕСА_1   не відповідає технічним документаціям із землеустрою та землекористування, а саме - каталогу координат меж земельної ділянки ОСОБА_2 , що був наданий листом головного управління Держгеокадастру у Київській області №191/0-0.19-24/154-18 від 24.01.2018 та каталогу координат меж земельної ділянки ОСОБА_1 , як складової частини кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого МП «Кадастр» в 2002 році, оскільки: нижня частина паркану - огорожа з бетонних тумб або малих архітектурних форм «квітник вісімка» розташована в межах земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0800 га, кадастровий номер 3222484001:01:022:5035; верхня частина паркану - габіон частково розташована в межах земельної ділянки   ОСОБА_2 , площею 0,0800 га, кадастровий номер 3222484001:01:022:5035.
 
На мал. 3 в дослідницькій частині висновку відстані розташування нижньої частини підпірної стіни - огорожі з бетонних тумб або малих архітектурних форм «квітник вісімка» відносно суміжної межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складають від 0,48 м до 0,78 м, відповідні проміри вказані стрілками та цифрами чорного кольору.
 
На мал. З в дослідницькій частині висновку, відстані розташування верхньої частини підпірної стіни - габіону відносно суміжної межі між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складають від 0,06 м до 0,20 м, відповідні проміри вказані стрілками та цифрами зеленого кольору.
 
Враховуючи вищевикладені результати дослідження, для усунення невідповідностей щодо фактичного розташування паркану з буту межам, визначеними відповідною технічною документацією, необхідно зазначений паркан з буту перенести в бік земельної ділянки ОСОБА_1 на відстань зміщення, зазначені в Дослідницькій частині висновку.
 
Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 районний суд виходив з підстав його доведеності. 
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з наступних підстав.
 
У статті 3 ЦК України закріплено, що одними із основних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
 
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
 
Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
 
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
 
Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..
 
У відповідності до ст. 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, а також дотримуватися правил добросусідства.
 
За приписами ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
 
Так, висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018 прийнято районним судом як належний і допустимий доказ по справі, що є обґрунтованим, повним та таким, що не викликає сумніву, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
 
Убачається, що  під час розгляду справи в суді першої інстанції був допитаний експерт ОСОБА_10 , який підтвердив правильність та законність власного експертного висновку.
 
Окрім цього, відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи  №1-10/08 від 10.08.2020 року, проведеної  Українським центром судових експертиз  під час апеляційного провадження, огорожа з металевої сітки, яка зображена на кадастровому плані  (пункти 2 і 3), знаходяться  в межах земельної ділянки ОСОБА_11 , який зображений  на малюнку 8 синім кольором і позначений точками 6ф-7ф-8ф-9ф-10ф. (а.с.95 т.3).
 
Паркан з буту, який зображений на малюнку  № НОМЕР_1 помаранчевим  заштрихованим кольором  має довжину 13,88м частково розташований на земельній ділянці  ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .   (Ширина накладання становить від 0,10 до 0,24 м. При цьому, експертом зроблено висновок про те, що  дане накладення знаходиться  в межах похибки, передбаченої п.3.10 Інструкції від 18.05.2010 №376  «Про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками»,  згідно якої середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака  відносно найближчих пунктів  державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати у селах - 0,3 м.  (а.с.98 т.3).
 
Разом з тим, колегія судів враховує наявні у справі докази про те, що заявлений у висновку додаткової експертизи предмет дослідження - паркан з буту у матеріалах проектної документації  зазначений як підпірна стіна, верхня частина якої складається з габіонів, до якої впритул розташована нижня частина  підпірної  стіни з бетонних клумб  (а.с.8-12 т.3).
 
Згідно  матеріалів судової земельно-технічної експертизи  № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018року  (а.с.163-170 т.1),   на підставі висновку якої  ОСОБА_2 було доповнено позов про зобов`язання ОСОБА_1 перенести паркан з буту в бік земельної ділянки відповідача  на відстань зміщення (а.с.57-58а т.2), паркан з буту являє собою підпірну стіну, яка складається з нижньої частини - бетонних тумб або малих архітектурних форм  «квітник вісімка»,  що розташована  відносно суміжної  межі між земельними ділянками сторін  від 0,48 м. до 0,78 м., а відстані розташування верхньої  частини підпірної стіни - габіону (зазначена у висновку додаткової експертизи як стіна з буту),  складають від 0,06м. до 0,24м (а.с.168,169 т.1).
 
Отже, матеріалами справи доведено, що  предметом спору є паркан з буту  у вигляді підпірної стіни та представляє собою  верхню частину ( зазначену у основній експертизі як стіна з габіону, а у додатковій - з буту), що розташована в межах похибки, передбаченої п.3.10 Інструкції від 18.05.2010 №376,  а також нижньої частини  підпірної стіни - бетонних тумб або малих архітектурних форм,  які зміщені на земельну ділянку ОСОБА_2   на відстань від 0,48 м. до 0,78 м. ( а.с.168-169 т.1).
 
Встановлено,  що верхня частина підпірної стіни паркану хоча і знаходиться в межах передбаченої Інструкцією від 18.05.2010 №376 похибки, проте нижня його частина   - бетонні тумби, розташовані на земельній ділянці  позивача в межах відстані від 0,48м до 0,78 м.
 
 Отже, верхня і нижня частини підпірної стіни паркану являють собою єдину споруду,  а тому висновки районного суду про необхідність  її переміщення  з земельної ділянки ОСОБА_2   на відстань, визначену у висновку експертизи № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018року, колегія суддів визнає  обґрунтованими й належно мотивованими.
 
Матеріалами проведених по справі експертиз  визнано доведеним знаходження  на земельній ділянці ОСОБА_2 поставленої  відповідачем огорожі з металевої сітки, а тому колегія суддів погоджується з висновками  суду про зобов`язання ОСОБА_1   усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом  знесення указаної огорожі.
 
Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 незаконно збільшила площу своєї земельної ділянки й  спірний  паркан  побудований на земельній ділянці ОСОБА_1 спростовується  висновками проведеної по справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової земельно-технічної експертизи № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018року, а також  додаткової  судової земельно-технічної експертизи  №1-10/08 від 10.08.2020 року,  проведеної Українським центром судових експертиз (а.с.163-170 т.1, а.с.75-103 т.3). 
 
Відповідно до справи, висновки проведених  по справі як основної так і додаткової експертиз складено висококваліфікованими спеціалістами в галузі земельно-технічних досліджень, вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.
 
 Підстави для сумніву у об`єктивності складених за результатами експертних досліджень висновків, відсутні.    
  
Посилання на те, що бетонні тумби  розташовані не на постійній основі й функцію укріплення не виконують, колегія суддів визнає необґрунтованими,  остільки вони  спростовуються   інформацією, яка міститься  на долучених до справи фотографіях паркану (а.с.178,179, 201 т.3), даними проекту підпірної стіни та  матеріалами  проведеної по справі    судової земельно-технічної експертизи  № 22962/17-41/9538/18-41 від 06.11.2018року й  додаткової  судової земельно-технічної експертизи  №1-10/08 від 10.08.2020 року (а.с.9-12,163-170 т.1).    
 
Колегія суддів також погоджується з висновком суду, що на акти Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Київській області, витяги з протоколів громадської організації «Садівницьке товариство «Арсеналець-5» про відсутність межових знаків, невідповідність земельно-технічної документації на які посилається ОСОБА_1 , жодним чином не спростовують висновки експерта, не є належними та допустимими доказами відсутності огорожі та паркану з буту відповідача за первісним позовом на земельній ділянці позивача.
 
Також районним судом було вірно встановлено, про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності, оскільки порушенням меж земельної ділянки є триваючим порушенням, а тому звернення до суду з даним позовом для захисту порушеного права можливе на протязі всього часу існування даного порушення права.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлюючи  огорожу з металевої сітки та паркан збуту, що виходять за межі земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 , було порушено права останньої.
 
 Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині  ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржено й колегією суддів у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України справа  в цій частині  не переглядалася.
 
  За таких обставин, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2019 року   в частині вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1   про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою  слід  залишити без змін, а подану по справі апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2019 року в частині вимог  ОСОБА_2 до ОСОБА_1   про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою  залишити без змін.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 02 квітня 2021  року.  

Суддя-доповідач:

Судді: