ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 червня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 388/858/20
провадження № 22-ц/4809/741/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2021 року у складі судді Баранського Д.М.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначав, що 29 липня 1983 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем у Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 472. 
Починаючи з 2006 року між ним та дружиною постійно виникали сварки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим шлюбні стосунки та ведення спільного господарства були припинені, хоча вони продовжують проживати у одній квартирі. 
Спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не має.
Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, він вже давно втратив до дружини ті почуття, які були рушієм для укладення шлюбу та створення сім`ї.
Підстав для примирення не вбачає. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. 
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2021 року позов задоволено. Розірвано шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 29 липня 1983 року в Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з рішенням та вважає, що оскаржуване рішення не вмотивоване, не містить оцінки доказів, а також судом першої інстанції при постановлені рішення не враховані всі обставини, які мають значення для справи та зроблено передчасний висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.
Зокрема вказувала, що не погоджується з твердженням суду про встановлення факту, що фактичні взаємини подружжя не склались, сім`я сторін фактично розпалась та примирення неможливе, які стали підставою для задоволенні позовних вимог.
Зазначала, що позивачем не наведено та не встановлено судом початок перебігу чотирнадцятирічного строку існування ніби то «формального» шлюбного проживання. При цьому судом не дано оцінку їх спільного проживання в шлюбі більше 37 років, що на думку її думку є істотним.
Вважає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про надання строку примирення, фактично через відмову відповідача, суд не взяв до уваги тривалість їх спільного сімейного життя в 37 років, наявність спільних дітей від шлюбу, а також виникнення негативних насідків для всієї родини, зміни соціальних та родинних зав`язків та інше.
Суд не встановив, а позивач не зазначив в позові, яким саме його інтересам суперечить спільне життя подружжя і збереження шлюбу. Наявність таких інтересів автоматично не є презумпцією. Сторона повинна їх довести суду, для того щоб суд мав визначитись в їх наявності.
       Просила скасувати рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходили, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
       Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім`я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, позивач скаргу не визнав, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Позивач, який був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції встановив, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім`я розпалась і існує лише формально, примирення неможливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частина 1 статті 55 СК України визначає, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Відповідно до частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. А згідно з частиною 4 примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Отже, за концепцією національного законодавства шлюб утворюється між чоловіком та жінкою за власним бажанням та за наявністю вільної згоди на проживання однією сім`єю та укладення шлюбу з відповідними юридичними наслідками.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Так, якщо один з подружжя вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, він має право звернутися до суду з відповідним позовом відповідно його обґрунтувавши та вказавши в зв`язку з якими саме життєвими обставинами він прийшов до такого висновку.
Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2020, ОСОБА_2 подала заяву про надання строку на примирення з позивачем.
Ухвалою Долинського районного суду від 25 січня 2021 року, суд, відмовляючи в задоволенні згаданого клопотання відповідача зазначив, що позов пред`явлений до суду 31 липня 2020 року, провадження у справі відкрито ухвалою суду від 18 серпня 2020 року. Тобто з часу пред`явлення позову до суду та відкриття провадження у справі пройшло більше п`яти місяців, а тому відповідачем за цей час могли бути вчинені відповідні достатні дії для примирення з позивачем, що відповідно нею зроблено не було, оскільки у своїй заяві від 25 січня 2021 року позивач заперечує щодо примирення
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не бажає миритися з відповідачем, не виявляє намірів на збереження сім`ї, примирення між ними до цього часу не відбулося, суд не може змусити його зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Колегія суддів вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.
Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про те що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення.
Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права колегією суддів відхиляються, оскільки не впливають на законність прийнятого судового рішення по суті позовних вимог. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За наведених обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                А.М. Головань
Судді                                                                                        О.Л. Карпенко
                                                                                       С.І. Мурашко