ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/751/21 Справа № 200/8101/19 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.
               за участю секретаря – Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В:

27 травня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с.2-4).

Ухвалою  Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року, в якій ухвалою від 04 березня 2020 року виправлено описку представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу – залишено без розгляду (а.с.а.с. 67-68, 72). 

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 — ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.75-80).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керуючись п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, виходив із того, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подано від імені ОСОБА_5 представником ОСОБА_4 і її підписантом є також ОСОБА_4 (а.с.2-4). 

Відповідно до ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за: 1) спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу ; 2) спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу ; 3) позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного із подружжя відповідно до ст.110 СК України.
Згідно наданих роз`яснень у вказаному Пленумі зводяться до того, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Отже, виходячи з вищевикладеного вбачається, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. 
Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Згідно з п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. 

Відповідно до копії довіреності від 16.04.2019 посвідченої доктором Катріною Янсен у якості нотаріуса в м. Райне та копії її перекладу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сиротюк О.В., ОСОБА_6 , уповноважив ОСОБА_4 бути його представником і вести справи в судових органах, в тому числі з правом пред`явлення позову (а.с.9-16). 
Згідно з висновком, до якого дійшла колегія суддів ВС/КАС під час розгляду справи №810/739/15 у постанові від 16.05.2018, право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

З огляду на викладене, суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що позов слід зашити без розгляду, оскільки повноваження адвоката Галкіної Я.Г., які є у матеріалах справи, не містять чіткої вказівки на наявність в останньої права на підписання від імені позивача позовної заяви, а словосполучення – «право на пред`явлення позову» є тотожнім словосполученню «право на подання позову», наявні окремі підстави для залишення позову без розгляду з огляду на приписи п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду 1 інстанції не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленого у справі рішення та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 

На адресу апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення апеляційної скарги без розгляду, однак колегія суддів не може розглянути дану заяви, оскільки це суперечить статті 374 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: