ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8937/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:  
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним рішення та поновлення на роботі,-
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, в якому просив:
- скасувати наказ заступника Голови - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві А.Крищенко від 23.03.2020 № 182 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 , капітана поліції ОСОБА_2 , капітана поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 » в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 (жетон №0038580) дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади старшого інспектора відділу превенції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 (жетон № 0038580) на посаді старшого інспектора відділу превенції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві з 23.03.2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що він був залучений до проведення конвоювання затриманих в супереч його посадових обов`язків, з якими позивач був ознайомлений вже після застосування до нього дисциплінарного стягнення, при цьому відповідачем було порушено порядок накладення адміністративного стягнення, оскільки службове розслідування проводилось не щодо нього, а щодо іншої особа - капітана поліції ОСОБА_3 , щодо порушення ним службової дисципліни, тобто позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без обов`язкового проведення щодо нього службового розслідування.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення за наявності законодавчо визначених підстав і оскаржуваний наказ вже було реалізовано наказом ГУ НП у м.Києві від 01.04.2020 №289 о/с, який позивачем не оскаржувався. Також позивач не наводив начальнику Голосіївського УП жодних заперечень щодо залучення його до конвоювання на підставі наказу від 03.03.2020 №5/38, а посилання апелянта на не проведення щодо нього службового розслідування не заслуговують на увагу, оскільки службовим розслідуванням, відповідно до наказу від 06.03.2020 №448, в повній мірі встановлено вину позивача.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 10.01.2009 року проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 в Національній поліції України та наказом ГУ НП у м.Києві від 16.10.2019 №1116 о/с капітана поліції ОСОБА_1 призначено старшим інспектором відділу превенції Голосіївського управління поліції (а.с.14 т.1).
Наказом Головного управління Національної поліції у м.Києві від 16.03.2020 №448 «Про призначення та проведення службового розслідування»  вирішено призначити службове розслідування за фактом того, що 06.03.2020 до Головного управління надійшла інформація про порушення службової дисципліни старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_2 та старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_3 (а.с.22-23 т.1).
За висновками службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Голосіївського  управління поліції від 21.03.2020 запропоновано, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушення вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п.3 ч.2 ст.1 та ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.1.27 та п.2.35 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 ДСК, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2005 за №268/10548, до старшого інспектора відділу превенції Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади (а.с.24-38 т.1).
23.03.2020 ГУ НП у м.Києві видано наказ №182 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 , капітана поліції ОСОБА_2 , капітана поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 », яким, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушення вимог п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог п.3 ч.2 ст.1 та ч.4 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог п.1.27 та п.2.35 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 ДСК, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2005 за №268/10548, до старшого інспектора відділу превенції Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади (а.с.11-13 т.1).
Наказом ГУ НП у м.Києві від 01.04.2020 №289 о/с «Щодо особового складу» відповідно до п.3 (як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 призначено дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів відділу поліції превенції Голосіївського УП, звільнивши його з посади старшого інспектора відділу превенції цього ж управління поліції.
Вважаючи наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем було прийнято законне та обґрунтоване рішення, вірне по суті, яке прийнято за належної оцінки обставин, що зумовили його прийняття, адекватним відносно вчиненого порушення та справедливим, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з п.6 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, зокрема, як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно з ч.1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.
Частиною 1 ст.11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
Згідно з ч.1-3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції. 
Частинами 2, 3 ст.14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Як вбачається з матеріалів справи, судове розслідування було призначене наказом Головного управління Національної поліції у м.Києві від 16.03.2020 №448 не щодо конкретної особи, а за фактом події, а саме 06.03.2020 до Головного управління надійшла інформація про порушення службової дисципліни старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_2 та старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_3
Під час проведення вказаного службового розслідування комісією було встановлено, що Слідчим відділом Голосіївського УП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019100010004913 за підозрою ОСОБА_6 , розпочатому 08.06.2019 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Інфініті», модель «QX 70», н.з. НОМЕР_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. 20.01.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру та 22.01.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 02.03.2020 ОСОБА_2 підготовлено лист щодо видачі конвою Голосіївського УП заарештованого ОСОБА_6 для доставки останнього до приміщення Голосіївського районного суду м.Києва з метою участі у розгляді скарги про винесення постанови щодо застосування заходів безпеки (вих.№2930/125/СВ-2020). 03.03.2020 на підставі наказу Голосіївського УП №5/38 «Про призначення складу конвою», конвоєм вказаного УП у складі: старшого конвою - старшого інспектора відділу превенції Голосіївського УП капітана поліції ОСОБА_1 , поліцейського водія: поліцейського конвойної служби відділу превенції Голосіївського УП старшого сержанта поліції ОСОБА_9., оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Голосіївського УП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та старшого офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів «Теремки-1» та «Теремки-2») Голосіївського УП НП у м.Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 об 11:12 год. 03.03.2020 прибув до ІТТ ГУ НП у м.Києві для забезпечення конвоювання ОСОБА_6 до Голосіївського районного суду м.Києва. У подальшому, під час руху конвою до Голосіївського районного суду м. Києва, старший слідчий від ділення №3 слідчого відділу Голосіївського УП капітан поліції ОСОБА_2 , у порушення вимог ч. 5 ст. 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; зателефонував поліцейському-водію конвою ОСОБА_9 , та попросив доставити заарештованого ОСОБА_6 до адміністративної будівлі Голосіївського УП. У порушення вимог п.1.27, ч. 2 п.2.12 та п. 14.8 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.02.2005 за №268/10548, ОСОБА_9 з дозволу старшого конвою ОСОБА_1 змінив маршрут руху конвою та заїхав у внутрішній двір Голосіївського УП, а у подальшому спільно із ОСОБА_1 передали затриманого ОСОБА_6 старшому слідчому ОСОБА_2 та інспектору сектору ювенальної превенції відділу превенції Голосіївського УП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 О 19:19 год. ОСОБА_2 одноособово виводить з Голосіївського УП на задній звір ОСОБА_6 до машини конвою та о 13:22 год. ОСОБА_2 в присутності водія ОСОБА_9 та старшого конвою ОСОБА_1 передає мобільний телефон ОСОБА_6 , останній відходить від машини конвою та спілкується приблизно 2-3 хвилини. Після чого о 13:30 год. ОСОБА_6 посадили  до машини та конвой поїхав.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, доповідною запискою заступника начальника управління - начальника ситуаційного відділу УОАЗОР ГУ НП у м.Києві Бойко А від 06.03.2020, письмовими поясненнями, відібраними у ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.112-147 т.1), наказом Голосіївського УП №5/38 (а.с.168-170 т.1) та не заперечуються апелянтом.
Таким чином, встановлені службовим розслідуванням факти, які призвели до висновку про порушення позивачем вимог п.1.27, ч. 2 п.2.12 та п. 14.8 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 ДСК позивачем, в рамках апеляційного оскарження, не заперечуються. Також скаржник не наводить будь яких обґрунтувань щодо його незгоди з видом застосованого дисциплінарного стягнення.
Суть апеляційної скарги зводиться до порушення відповідачем порядку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в частині не проведення щодо нього службового розслідування, яке на його думку проводилось щодо іншої особи - капітана поліції ОСОБА_12 , що мало наслідком притягнення позивача до відповідальності без обов`язкового проведення щодо нього службового розслідування, а залучення його до конвоювання затриманих відбулось в супереч його посадових обов`язків.
Відповідно до ч.1, 5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Отже, здійснюючи апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що наказом МВС України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до п.4 наведеного Порядку у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Колегія суддів звертає увагу, що наказ Головного управління Національної поліції у м.Києві від 16.03.2020 №448 «Про призначення та проведення службового розслідування» було винесено не стосовно певної особи, а за фактом надходження інформації про порушення службової дисципліни старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_2 та старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_3
Тобто, наказ про призначення службового розслідування містить підставу для призначення відповідного службового розслідування.
При цьому, твердження апелянта щодо не проведення стосовно нього судового розслідування не відповідають дійсності, оскільки за наслідками перевірки дисциплінарною комісією ГУ НП у м.Києві інформації про порушення службової дисципліни старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_2 та старшим слідчим відділення №3 (з розслідування злочинів у сфері транспорту) слідчого відділу Голосіївського УП капітаном поліції ОСОБА_13 було вжито заходи з проведення службового розслідування стосовно всіх осіб, які були причетні до відповідного факту, викладеного у доповідній записці Заступника начальника управління - начальника ситуаційного відділу УОАЗОР ГУ НП у м.Києві майора поліції Бойко А від 06.03.2020 (а.с.112) про порушення окремими працівниками службової дисципліни  під час конвоювання ОСОБА_6 до Голосіївського районного суду м.Києві 03.03.2020, в тому числі і щодо позивача із наданням відповідної оцінки та кваліфікації його діям.
Тобто, підставою для проведення службового розслідування стали не лише певні дії слідчих, а й дії конвою під час супроводження ОСОБА_6 до Голосіївського районного суду м.Києва.
Таким чином, твердження апелянта, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без проведення щодо нього службового розслідування є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Щодо посилань апелянта, що до його посадових обов`язків не належить проведення конвоювання затриманих, то в силу ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Отже, в силу вимог Закону на позивача покладено обов`язок неухильно дотримуватися положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до наказів керівництва.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний зі змістом наказу Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві від 03.03.2020 №5/38, яким його визначено старшим конвою для конвоювання затриманих, зокрема, ОСОБА_6 та забезпечення надійної охорони спецконтиненту під час конвоювання його до Голосіївського районного суду м.Києва, отримав відповідний інструктаж, про що наявні його особисті підписи (а.с.168-170 т.1).
Отже, позивач взяв на себе обов`язок щодо виконання наказу від 03.03.2020 №5/38 із неухильним дотриманням положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, в тому числі вимог п.1.27, ч. 2 п.2.12 та п. 14.8 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.02.2005 за №268/10548, в той час, як в порушення наведених положень надав дозвіл водію ОСОБА_9 змінити маршрут руху конвою та заїхати у внутрішній двір Голосіївського УП, а у подальшому спільно із ним передав затриманого ОСОБА_6 , попередньо надівши йому кайданки на руки спереду, ОСОБА_2 та інспектору ОСОБА_10 .
З матеріалів справи не вбачається та позивач не наводить жодних обґрунтувань, що ним були подані заперечення щодо виконання наказу від 03.03.2020 №5/38 до його безпосереднього керівника, або начальнику Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві, а тому суд відхиляє посилання апелянта, що до його службових обов`язків не належало забезпечення здійснення конвою затриманих, оскільки відповідний обов`язок було прямо визначено у наказі від 03.03.2020 №5/38.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, виходячи з меж вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, позивачем не наведено, а судом не встановлено, що здійснення службового розслідування відбулось із порушенням встановленого законодавством порядку, беручи до уваги, що апелянт не обґрунтовує свої вимоги суворістю застосованого до нього виду дисциплінарного стягнення - звільнення з посади, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування наказу - начальника ГУ НП у м. Києві Крищенка А. від 23.03.2020 № 182 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 , капітана поліції ОСОБА_2 , капітана поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_4 » в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади старшого інспектора відділу превенції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві та поновлення позивача на попередній посаді.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зокрема, в п.30 Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 
Текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма