КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/5079/2021             
                                      
                                   П О С Т А Н О В А 
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа №361/3410/19

13 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                        - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарях           - Мариненко Я.С., Гоін В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сердинського В.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із нерухомого майна,-
 
                                            в с т а н о в и в:
 
15 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із нерухомого майна.
На обґрунтування позовних вимог зазначала,  що їй на праві спільної часткової приватної власності належить Ѕ частина нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.07.2021 року, витягом про державну реєстрацію прав від 03.07.2012 року №34689365 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2013 року № 2026093.
Співвласником іншої Ѕ частини вказаного нежитлового приміщення є ОСОБА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.05.2019 року № 165294375.
Вона та відповідач  є співвласниками нежитлового приміщення, загальною площею 264,2 м. кв. яке складається з приміщень: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., 1-6 допоміжне площею 25,2 кв.м., 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., 1-8 кухня площею 16,4 кв.м., 1-9 зал площею 101,9 кв.м., 1-10 тамбур площею 4,4 кв.м.
Вона постійно користується приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, а відповідач користується приміщеннями 1-9, 1-10, що підтверджується актом обстеження приміщення магазину-кафетерію № 19/19 від 11.05.2019 року, складеним депутатом Броварської міської ради Київської області Іваненком В.І.
 Враховуючи той факт, що спільно використовувати  вказане  майно вони не можуть, через що виникають постійні конфлікти та суперечки,  вона  звернулась до суду з вказаним позовом про виділ їй Ѕ частини вказаного нежитлового приміщення в натурі, припинивши її право спільної часткової власності на це майно.
Зазначала, що у разі якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то такий поділ  може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
З огляду на зазначене, просила суд розділити в натурі на дві рівні частки  по Ѕ  частині нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 264,2 м. кв.м., яка складається з приміщень: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., 1-6 допоміжне площею 25,2 кв.м., 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., 1-8 кухня площею 16,4 кв.м., 1-9 зал площею 101,9 кв.м., 1-10 тамбур площею 4,4 кв.м., виділити в натурі ОСОБА_2 приміщення: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., 1-6 допоміжне площею 12,6 кв. м. (загальна площа приміщення  25,2 кв.м.), 1-7 кабінет площею 8,5, частину приміщення 1-8 кухня площею 3,2 кв.м. (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.) загальною площею 132,10 кв.м., що становить Ѕ частину  нежитлової будівлі за адресою:АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року позов задоволено.
Розділено в натурі на дві рівні частки Ѕ  і Ѕ  нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 264,2 кв.м., яке складається з приміщень: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., 1-6 допоміжне площею 25,2 кв.м., 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., 1-8 кухня площею 16,4 кв.м., 1-9 зал площею 101,9 кв.м., 1-10 тамбур площею 4,4 кв.м.
Виділено в натурі ОСОБА_2 приміщення: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення 1-6 допоміжне площею 12,6 кв.м. (загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення 1-8 кухня площею 3,2 (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.) разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях 1-6 та 1-8.
Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 22268 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп., з них: 768 грн. 40 коп. - судовий збір, 21500 грн. - витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Не погоджуючись с таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , 10 лютого 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року та постановити нове судове рішення про відмову в задоволені позову повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим,  ухвалене   з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом надано  невірну оцінку доказам у справі, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
Зазначає, що  він не був повідомлений судом  першої інстанції про день та час  розгляду справи, що позбавило його можливості взяти участь в судовому засіданні  та суттєво  обмежило суд  у встановленні  обставин справи  і дотриманні прав всіх учасників.
Висновок суду  про те, що він був повідомлений про розгляд справи  30.10.2020 року належним чином є помилковим, так як  він  повідомлявся судом про розгляд справи  30.10.2020 року шляхом направлення  смс  повідомлення. При цьому, ч.13 ст. 128 ЦПК України визначає, що  повідомлення учасника  про розгляд справи  таким чином можливе   за наявності відповідної  письмової заяви учасника справи, а він такої заяви на адресу суду не надавав. 
Вказує на те, що суд здійснив поділ  між співвласниками в натурі нежитлового  приміщення, площею 264,2 кв.м., проте в дійсності дане приміщення  має площу 269,6 кв.м. Оскільки відповідач не брав участі в розгляді даної справи він був позбавлений можливості подати суду дійсні відомості щодо спірного майна. Зазначає, що  розширення площі  спірного нежитлового приміщення відбулося  за рахунок капітального ремонту, котрий був проведений особисто ОСОБА_1 , що підтверджується звітом СОД Зуб Ю.А. від 12.11.2021 року.
Після купівлі 24.07.2008 року спірної нежитлової будівлі ОСОБА_1 за власні кошти провів її реконструкцію і зробив невід`ємні поліпшення, внаслідок чого суттєво збільшилась вартість цього майна.
Згідно звіту про оцінку майна, складеного  Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 12 листопада 2012 року, вартість нежитлової   будівлі магазину-кафетерію без поліпшень складає 613 300 грн., а з поліпшенями - 2 355 030 грн. Вважає, що вартість частки ОСОБА_1 без урахування поліпшень становить 306 650 грн. (613 300/2=306 650), а  вартість його  частки  у нежитловому приміщенні з урахуванням поліпшень - 2 048 380 грн. (2 355 030-360 650=2 048 380). Тому його частка у праві спільної часткової власності на спірну будівлю повинна бути збільшена до 87/100 частки (2 048 380/2 355 030*100%=87%), а  частка ОСОБА_2 - зменшена до 13/100 частки (360 650/2 355 030*100%= 13%)
Зазначає, що експертиза була  проведена експертом без огляду  нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою і актом, складеними  відповідачем. Визначаючи варіанти поділу  спірного нежитлового приміщення  в натурі, експерт не врахував, що за цими варіантами  поділу до ОСОБА_2 відішли котельня, санвузол, лічильник електроенергії і всі необхідні комунікації приміщення, а тому відповідач не зможе використовувати за призначенням свою частку майна  без  відповідних комунікацій.
Вважає, що проведений судом поділ  спірного нежитлового приміщення є нерівнозначним і позбавляє  відповідача можливості  використовувати  за призначенням  свою частину  спірного майна.
В  судовому  засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат   Папенко  Руслан Станіславович  повністю    підтримав доводи  апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивачка  ОСОБА_2  та її представники адвокати  Виноградов  Микола Георгійович  та  Тетера Леся Михайлівна проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції  залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що  апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частка ОСОБА_2 та Ѕ частка ОСОБА_1 , що підтверджується  дублікатом свідоцтва  про право власності  на нерухоме майно, виданого  виконкомом Броварської  міської ради  на підставі рішення від 11.12.2007 року № 647 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Згідно  копії технічного паспорту магазину-кафетерію  по АДРЕСА_1 , складеного  КП Броварської міської ради  " Броварське  бюро  технічної інвентаризації"  08.02.2011 року, загальна площа  нежитлового приміщення 270,7 кв.м.;  основна площа- 206,8 кв.м.,  площа підсобних приміщень- 63,9 кв.м.  Нежитлове приміщення складається з наступних  приміщень:  1- зал, площею 104,7 кв.м.; 2-санвузол, площею 4,1 кв.м.; 3- зал, площею 48,3 кв.м.;  4- зал, площею 53,8 кв.м.; 5-склад площею 25,2 кв.м.;  6-склад площею 8,5 кв.м.; 7- кухня площею  17,0 кв.м.; 8- тамбур площею 5,1 кв.м.; 9- тамбур площею 4,0 кв.м.
Відповідно до копії технічного паспорту магазину-кафетерію  по АДРЕСА_1 , складеного  КП Броварської міської ради  " Броварське  бюро  технічної інвентаризації"  03.10.2018 року, загальна площа  нежитлового приміщення 264,2 кв.м.  Нежитлове приміщення складається з наступних  приміщень:  1-  тамбур площею  3,8 кв.м.; 2- зал площею 46,8 кв.м.; 3-санвузол, площею 2,4 кв.м.; 4 санвузол площею 1,6 кв.м.; 5- зал, площею  53,2 кв,м.; 6- допоміжне площею  25,2 кв.м.;  7-кабінет площею 8,5 кв.м.; 8 кухня площею  16,4 кв.м.; 9- зал площею 101,9 кв.м.;  10- тамбур площею 4,4 кв.м.
 Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року було призначено  у даній  справі проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Згідно висновку експерта від 12.05.2020 року технічний поділ нежитлової будівлі загальною площею 264,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на дві рівні части Ѕ та Ѕ технічно можливий. Виділ в натурі позивачу Ѕ частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 без відступлення від розміру ідеальних часток, а саме приміщень: №1 тамбур площею 3,8 кв.м., №2 зал площею 46,8 кв.м.,  №3 санвузол площею 2,4 кв.м., №4 санвузол площею 1,6 кв.м., №5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення №6 допоміжне площею 12,6 кв.м.(загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), №7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення №8 кухня площею 3,2 кв.м. (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.), разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях №6 та №8, технічно можливий. 
Варіант виділу в натурі позивачу Ѕ частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 264,2 кв.м без відступлення від розміру ідеальної частки, а саме приміщень: №1 тамбур площею 3,8 кв.м., №2 зал площею 46,8 кв.м., №3 санвузол площею 2,4 кв.м., №4 санвузол площею 1,6 кв.м., №5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення №6 допоміжне площею 12,6 кв.м. (загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), №7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення №8 кухня площею 3,2 кв.м. (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.), разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях № 6 та №8 описано в дослідницькій частині висновку ( див.  таблицю №8) та схематично зображено у додатку № 4 висновку.          
Відповідно до довідки КП Броварської міської ради  " Броварське  бюро  технічної інвентаризації" від 16 березня 2021 року, зміна загальної площі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1   з 269,6 кв.м. на  264,2 кв.м. відбулася за рахунок перепланування та оздоблювальних робіт, що відносяться  до переліку будівельних робіт, які не потребують  документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає  прийняттю в експлуатацію.
 Згідно  довідки КП Броварської міської ради  " Броварське  бюро  технічної інвентаризації" від  04.03.2021 року договори на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, теплопостачання на нежитлове приміщення , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилалась на те, що між нею та відповідачем склались неприязні стосунки, а тому  спільне користування вказаним майном є неможливим.
Задовольняючи позовні вимоги, розділяючи в натурі на дві рівні частки Ѕ  і Ѕ  нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 264,2 кв.м., яке складається з приміщень: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., 1-6 допоміжне площею 25,2 кв.м., 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., 1-8 кухня площею 16,4 кв.м., 1-9 зал площею 101,9 кв.м., 1-10 тамбур площею 4,4 кв.м.; виділяючи в натурі ОСОБА_2 приміщення: 1-1 тамбур площею 3,8 кв.м., 1-2 зал площею 46,8 кв.м., 1-3 санвузол площею 2,4 кв.м., 1-4 санвузол площею 1,6 кв.м., 1-5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення 1-6 допоміжне площею 12,6 кв.м. (загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), 1-7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення 1-8 кухня площею 3,2 (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.) разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях 1-6 та 1-8, припиняючи право спільної часткової власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог. Посилався на те, що  виділена в натурі  позивачці частина нежитлового приміщення відповідає  розміру її частки у праві власності ( 1/2), вказані приміщення  перебували у користуванні  позивачки  до виділу в натурі, відповідно до порядку користування   спільною частковою власністю, що склався між сторонами. У власності та у користуванні  відповідача залишається інша 1/2 частина вказаного нежитлового приміщення, яка і до   поділу  в натрі  перебувала у його користуванні.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального права, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
 Згідно  вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
З аналізу зазначеної правової норми слідує, що вона регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто, порядок користування спільною частковою власністю без її поділу у натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При установленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на нього. Виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки установлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Правовою підставою для звернення до суду з даним позовом є статті 364 та 367 ЦК України.
Щодо порядку реалізації співвласниками права на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності  колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює прав приватної власності громадян на житловий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно  ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу.
У матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами  проведення Київською незалежною  судово-експертною установою судової  будівельно-технічної експертизи  № 2968 від 12.05.2020 року, згідно  якого  технічний поділ нежитлової будівлі, загальною площею 264,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на дві рівні части Ѕ та Ѕ технічно можливий. Виділ в натурі позивачу Ѕ частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 без відступлення від розміру ідеальної частки, а саме :приміщень: №1 тамбур площею 3,8 кв.м., №2 зал площею 46,8 кв.м., №3 санвузол площею 2,4 кв.м., №4 санвузол площею 1,6 кв.м., №5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення №6 допоміжне площею 12,6 кв.м. (загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), №7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення №8 кухня площею 3,2 кв.м. (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.), разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях №6 та №8, технічно можливий. 
Варіант виділу в натурі позивачу Ѕ частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 264,2 кв.м без відступлення від розміру ідеальної частки, а саме приміщень: №1 тамбур площею 3,8 кв.м., №2 зал площею 46,8 кв.м., №3 санвузол площею 2,4кв.м., №4 санвузол площею 1,6 кв.м., №5 зал площею 53,2 кв.м., частину приміщення №6 допоміжне площею 12,6 кв.м. (загальна площа приміщення 25,2 кв.м.), №7 кабінет площею 8,5 кв.м., частину приміщення №8 кухня площею 3,2 кв.м. (загальна площа приміщення 16,4 кв.м.), разом загальною площею 132,10 кв.м. з облаштуванням перегородок в приміщеннях № 6 та №8 описано в дослідницькій частині висновку ( див.  таблицю №8) та схематично зображено у додатку № 4 висновку.          
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт  ОСОБА_4   підтримав    складений ним  висновок  судової будівельно-технічної експертизи № 2968 від 12.05.2020 року та пояснив, що всі запропоновані  у висновку варіанти поділу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1  відповідають розміру часток співвласників та є технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. За запропонованими варіантами  поділу  кожний співвласник  має окремий вхід у свою частину  нежитлової будівлі магазину-кафетерію. Окремі входи до 1/2  частини  нежитлової будівлі кожного співвласника  існували  до поділу.  Кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину нежитлового приміщення з облаштуванням  перегородок  в приміщеннях  № 6 та № 8. За запропонованими варіантами  поділу приміщення зберігається можливість використання  приміщень співвласниками  за їх попереднім призначенням. Такі варіанти поділу відповідають санітарним та будівельним нормам і не призведуть до погіршення технічного стану будівлі.
У письмових відповідях на питання  щодо висновку  експерта № 2968 від 12.05.2020 року  судовий експерт  ОСОБА_4  зазначив, що твердопаливний котел, точка  введення  у будівлю труби водопостачання, електрощитова розташовані   у допоміжному приміщенні № 6, площею 25,2 кв.м. Мережі  відвідних труб каналізації прокладені до приміщень санвузлів № 3 та №4 площами 2,4 кв.м. та 1,6 кв.м.,  кухні № 8 площею  16,4 кв.м. Де  розташований випуск каналізації  зазначити неможливо, оскільки  дана ділянка каналізації  прокладена приховано. При вирішенні питання  щодо можливих варіантів поділу  майна були враховані вимоги  п.2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та  розрахунку часток об`єктів  нерухомого майна. Досліджувана  будівля є нежитловою будівлею магазину-кафетерію. За запропонованими  варіантами поділу технічно можливо влаштувати у будівлі  кафетерій та магазин. Поділ  нежитлової будівлі, як  правило, передбачає перебудову існуючої будівлі. Поділ  будівлі призводить  до зміни  об`ємно-планувального рішення будинку, функціонального  призначення  окремих приміщень, зміни окремих конструкцій та елементів. В результаті поділу будівлі кожному із співвласників  необхідно  перебудовувати  внутрішні інженерні мережі, оскільки  від самого початку вони  влаштовувались  для будівлі в цілому. За запропонованими варіантами  поділу технічно можливо в кожній частині  будинку  облаштувати  самостійні інженерні  системи.
Позивачка просила виділити їй  в натурі  1/2 частину  нежитлового приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1 відповідно до  запропонованого експертом варіанту поділу, зазначеного у додатку № 4 до висновку з урахуванням того, що вказаний варіант поділу відповідає тому порядку користування нежитловим приміщенням, який вже склався між сторонами та відповідає розміру їх частки у спірному майні.
Відповідач конкретного варіанту поділу нежитлового приміщення  в натурі, який би його  влаштовував,   суду  не запропонував, клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, у зв`язку з незгодою з жодним варіантом поділу  нежитлового приміщення, запропонованим судовою будівельно-технічною експертизою від 12.05.2020 року  № 2968 не заявляв.
Аналіз змісту статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України свідчить, що виділ часток (поділ)  нежитлового  приміщення, що перебуває у спільній частковій власності сторін у справі, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину нежитлового приміщення із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання  нежитлового приміщення у два ізольовані нежитлові приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу нежитлового приміщення в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування нежитловим приміщенням, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нежитлового  приміщення відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану нежитлового приміщення, перетворення в результаті переобладнання нежилих приміщень у житлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані  через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
З урахуванням вказаного, встановивши, що позивачка бажає виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та врахувавши наявність технічної можливості такого виділу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову   ОСОБА_2 і виділення їй частини спірної нежитлової будівлі, яка відповідає розміру її  1/2 частки   у  праві спільної часткової власності  на вказане майно відповідно до варіанту  розподілу, запропонованого експертом у висновку експерта за результатами  проведення Київською незалежною  судово-експертною установою судової  будівельно-технічної експертизи  № 2968 від 12.05.2020 року .
Також ч. 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
З огляду на виділ  співвласнику  ОСОБА_2 у натурі частки із спільного майна для  неї право спільної часткової власності на це майно припиняється. Вона набуває право власності на виділене майно, і  таке право підлягає державній реєстрації, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про наявність визначених ч.3 ст.364 ЦК України підстав  для  припинення права спільної часткової власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим,  ухвалене   з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом надано  невірну оцінку доказам у справі, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права та вірно застосував норми  матеріального права. 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі  на те, що  він не був повідомлений судом  першої інстанції про день та час  розгляду справи, що позбавило його можливості взяти участь в судовому засіданні  та суттєво  обмежило суд  у встановленні  обставини справи  і дотриманні прав всіх учасників та що висновок суду  про те, що він був повідомлений про розгляд справи  30.10.2020 року належним чином є помилковим, так як  він  повідомлявся судом про розгляд справи  30.10.2020 року шляхом направлення  смс  повідомлення. При цьому, ч.13 ст. 128 ЦПК України визначає, що  повідомлення учасника  про розгляд справи  таким чином можливе   за наявності відповідної  письмової заяви учасника справи, а він такої заяви на адресу суду не надавав, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне. 
Згідно  вимог  ч.ч.1-3 ст. 128 ЦПК України, суд  викликає  учасників  справи в судове засідання  або для участі  у вчиненні процесуальної   дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи  про дату, час і  місце судового засідання   чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка  є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими  повістками про виклик. Судові повідомлення  здійснюються  судовими повістками - повідомленнями.
Частина 6 ст. 128 ЦПК України визначає, що  судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
   Частина 13 ст. 128 ЦПК України  визначає, що  за наявності  відповідної письмової учасника справи, який не має  офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення  справи до розгляд та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватись  судом з використанням  засобів мобільного зв`язку, що забезпечують  фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику  справи текстових повідомлень із зазначенням  веб-адреси відповідної  ухвали в Єдиному  державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному  Положенням про  Єдину судову інформаційно - телекомунікаційну  систему. 
   Відповідно до вимог   ч.ч.1-5, ч.9 ст.130 ЦПК України, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.  У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
З матеріалів справи  вбачається, що відповідач ОСОБА_1 про кожне судове засідання повідомлявся  судом першої інстанції  шляхом направлення йому   судової повістки про виклик до суду  за адресою:  м.Бровари, Київської області,  пр.Поштовий,12 та він отримував вказані повістки на 13.09.2019 року,  на 13.11.2019 року, на 29.11.2019 року, на 09.06.2020 року, на 19.06.2020 року,  на  06.07.2020 року, на  21.10.2020 року, тобто, був обізнаний про  розгляд вказаної справи судом першої інстанції.  20.10.2020 року ОСОБА_1 подав до суду  клопотання, в якому зазначив, що  15 жовтня 2010 року отримав   на пошті повістку про виклик до суду  на 21.10.2020 року, але через стан здоров`я  не зможе з`явитись та просив  перенести судове засідання. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання,  розгляд справи було перенесено на 30.10.2020 року. Про розгляд справи  30.10.2020 року відповідач був повідомлений  шляхом направлення СМС  повідомлення на його номер телефону НОМЕР_1 , яке було доставлено 22.10.2020 року о 15-40.
Колегія суддів  вважає, що  відповідач  був належним чином повідомлений судом  першої інстанції про  розгляд справи  30.10.2020 року шляхом направлення СМС повідомлення, так як на а.с.  103  є заява  ОСОБА_1 , в якій  він просить суд повідомляти його завчасно повісткою про розгляд справи або на його мобільний  номер телефону НОМЕР_2   для забезпечення можливості участі його та його адвоката  у судовому засіданні. 
Доводи  апеляційної скарги  відповідача  про те, що суд здійснив поділ  між співвласниками в натурі нежитлового  приміщення, площею 264,2 кв.м., проте в дійсності дане приміщення  має площу 269,6 кв.м., а він не брав участі в розгляді даної справи і був позбавлений можливості подати суду дійсні відомості щодо спірного майна, правильності висновків  суду першої інстанції не спростовують, так як  експертом площа  спірного нежитлового приміщення  визначалась відповідно  до наявного в матеріалах справи  технічного паспорту на громадський будинок АДРЕСА_1 , виготовленого  КП Броварське  міське бюро технічної інвентаризації  03.10.2018 року, згідно якого  загальна площа  приміщень 264,2 кв.м.  Відповідач же посилається в апеляційній скарзі  на  загальну площу  приміщень  269,6 кв.м., яка була визначена у технічному паспорті  на магазин-кафетерій, виготовленому  КП Броварське  міське бюро технічної інвентаризації  08.02.2011 року. Сторони  визнали в судовому засіданні, що після  2011 року у вказаному  нежитловому приміщенні проводились ремонтні роботи, що і призвело до зменшення загальної площі приміщень.  
З огляду на те, що справа   знаходилась в провадженні суду з  15.05.2019 року і відповідач був повідомлений про розгляд справи, колегія суддів вважає, що він мав можливість  більш як за рік подати до суду ті докази, які він вважав за потрібне, в тому числі, і щодо визначення  загальної площі   спірного приміщення.
Доводи апеляційної скарги  відповідача ОСОБА_1 про те, що  експертиза була  проведена експертом без огляду  нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою і актом, складеними  відповідачем, спростовуються висновком  експерта за результатами проведення  судової будівельно-технічної  експертизи  № 2968 від 12.05.2020 року,  в якому зазначено, що обстеження об`єкта проводилось експертом, здійснено опис  нежитлового приміщення та його внутрішнього опорядження, до висновку додано  фото таблиці  загального вигляду будівлі та внутрішніх  приміщень, що без  огляду об`єкта  здійснити неможливо. Факт огляду ним  спірного  приміщення  експерт  ОСОБА_4 підтвердив  також в судовому  засіданні. 
 Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і доводи скарги про те що, визначаючи варіанти поділу  спірного нежитлового приміщення  в натурі, експерт не врахував, що за цими варіантами  поділу до ОСОБА_2 відійшли котельня, санвузол, лічильник електроенергії і всі необхідні комунікації приміщення, а тому відповідач не зможе використовувати за призначенням свою частку майна  без  відповідних комунікацій, так як  допитаний в судовому засіданні  судовий експерт ОСОБА_4 пояснив, що  при всіх варіантах  поділу відповідач   має можливість підключити  свою частину  нежитлового приміщення до комунікацій  та використовувати її за призначенням.
Крім того,  з наданої до апеляційного суду довідки  Комунального підприємства Броварської міської ради  Київської області " Броваритепловодоенергія"  від 04.03.2021 року вбачається, що  договори на послуги  з централізованого водопостачання  та водовідведення, теплопостачання  на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 відсутні.
 Безпідставними є доводи скарги  про те, що  проведений судом поділ  спірного нежитлового приміщення є нерівнозначним і позбавляє  відповідача можливості  використовувати  за призначенням  свою частину  спірного майна, так як  вказаний поділ  нежитлового приміщення  між співвласниками  здійснений  відповідно до розміру їх ідеальних часток  у спірному майні та з урахуванням порядку користування, який між ними склався. Судовий експерт  пояснив, що в результаті поділу будівлі кожному із співвласників  необхідно  перебудовувати  внутрішні інженерні мережі, оскільки  від самого початку вони  влаштовувались  для будівлі в цілому. За запропонованими варіантами  поділу технічно можливо в кожній частині  будинку  облаштувати  самостійні інженерні  системи, а тому  права  відповідача, як співвласника  1/2 частини вказаного майна, судом внаслідок такого поділу не порушені.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст  постанови суду складений  14 травня 2021 року.

Головуючий:                                                      Судді: