УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 456/1140/17
провадження № 61-7506ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року та додаткового рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 червня 2018 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_1 до сільської ради с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області про часткове визнання недійсним договору дарування та визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У 2017 році ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до сільської ради с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області про часткове визнання недійсним договору дарування та визнання права власності.
 
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до сільської ради с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області про визнання права власності відмовлено.
 
Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 червня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до сільської ради                         с. Нижня Стинава Стрийського району Львівської області про часткове визнання недійсним договору дарування відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року та додаткове рішення від 06 червня 2018 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року касаційну скаргу                   ОСОБА_1 залишено без задоволення, вказані судові рішення - без змін.
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року та додаткового рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від                 06 червня 2018 року в зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України, зазначив, що:
-           представник сільської ради с. Н. Стинава у судове засідання не з`явився та не пред`явив документи, витребувані судом;
-          у рішеннях Стрийського міськрайонного суду Львівської області не згадується пункт 1 частини першої статті 376 ЦК України, тобто судом першої інстанції справа за статтею 376 ЦК України (самочинно будівництво) не розглядалась; 
-           сільська рада с. Н. Стинава своїм рішенням відповідно до витягу з протоколу №5 від 31 травня 2013 року через п`ятнадцять років після закінчення будівництва визнала самочинно збудовану господарську будівлю незаконною забудовою з порушенням пункту 1 частини першої статті 376 ЦК України; 
-           суд розглянув справу з порушенням статті 328 ЦК України.
 
Крім цього, до заяви додано довідку № 188 від 18 квітня 2011 року, на яку                        ОСОБА_1 посилається як на нововиявлену обставину.
 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня                    2021 року в складі судді Яніва Н. М., залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 березня 2021 року в складі колегії суддів Савуляка Р. В., Мішука Ю. Р., Приколоти Т. І. у задоволенні заяви відмовлено.
 
Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, погодився із тим, що обставини, у тому числі довідка № 188 від 18 квітня 2011 року та витяг з протоколу № 5 від 31 травня 2013 року, на які заявник посилається у поданій заяві, були предметом дослідження в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а тому такі обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України. Зазначив, що не застосування судами при розгляді справи по суті статті 376 ЦК України, не відповідає дійсності, оскільки апеляційною та касаційною інстанціями при перегляді справи по суті встановлено, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню. 
 
29 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить скасувати їх як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE,                       № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).
 
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA,                          № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
 
Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є істотними для справи та досліджувалися судами під час її розгляду, суд першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 січня 2021 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                     В. І. Крат
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук