ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1987/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,        
                    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року в адміністративній справі №280/1987/20 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс" до  Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

                                                              встановив:

          До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС»  до Офісу великих платників податків ДПС , в якому позивач просить суд визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 січня 2020 року №0000035007 та №0000055007.
           02 вересня 2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 26 000,00 грн.
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року  у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.
          Позивач не погодився з вказаним судовим рішення та просив його скасувати, ухвалити нове яким вирішити питання про розподіл судових витрат.
          Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається, на аналогічні підстави викладені у заяві.
          Сторони повідомлені про день розгляду справи.
          Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.
          Відмовляючи у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи не подано доказів, що такі витрати були сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС" на адресу адвоката.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
          Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
          Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).
          Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
          Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
          Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
          Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
          Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
          Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
          При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
          Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.
          Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції додано, зокрема: підготовка та подання до Запорізького окружного адміністративного суду позовної заяви від 16.03.2020р. про визнання противоправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 січня 2020 року №0000035007 та №0000055007, на 25 арк. з додатками на 639 арк. (кількість витраченого часу 5 годин (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього 10 000,00 грн.);  підготовка та подання до Запорізького окружного адміністративного суду відповіді на відзив по справі №280/1987/20 від 30 квітня 2020 року на 7 арк. з додатками на 26 арк. (кількість витраченого часу 2 години (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього 4 000,00 грн.); підготовка та подання до Запорізького окружного адміністративного суду заперечення на клопотання про виклик свідка по справі №280/1987/20 від 26 травня 2020 року на 4 арк. з додатками на 2 арк. (кількість витраченого часу 1,5 години (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього 3 000,00 грн.); участь у судовому засіданні 18.08.2020р. по справі №280/1987/20 (кількість витраченого часу 1,5 години (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього З 000,00 грн.); участь у судовому засіданні 09.09.2020р. по справі №280/1987/20 (кількість витраченого часу 1 година (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього 2 000,00 грн.); підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які Позивач поніс у зв`язку з розглядом справи №280/1987/20 в суді першої інстанції на 10 арк. з додатками на 25 арк. (кількість витраченого часу 2 години (ставка учасника грн./год. 2000 грн.), усього 4 000,00 грн.).
          Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
          Суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи не подано докази, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката у цій справі, що унеможливлює компенсацію витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби 
          Відповідно до ч. 2  ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
          Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
          Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
          Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
          Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу не підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень, оскільки матеріалами справи не доведено обставини, які свідчать про фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу у справі № 280/1987/20.
          Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс"  не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, судове рішення суду без змін.
          Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 252 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

                                                            постановив:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеренергосервіс"  залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року в адміністративній справі №280/1987/20 - без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов