Справа № 382/2284/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7743/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Кисіль О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Кибукевич О.Є.,                      
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Вак Ольги Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Кисіль О.А., у цивільній справі № 382/2284/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних Олег Валерійович, про стягнення боргу за договором позики в порядку спадкування, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В., про стягнення боргу за договором позики в порядку спадкування. Зазначав, що 27 квітня 1997 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів в сумі 10 000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів ОСОБА_3 власноруч видано розписку, відповідно до якої останній взяв на себе зобов`язання повернути запозичені кошти за першою вимогою кредитора. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 свої зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, грошові кошти не повернув. Позичені грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США не повернуто і спадкоємцями померлого. Правонаступником померлого є його син ОСОБА_1 . Тобто, до відповідача по справі, як до єдиного спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , перейшли всі майнові права спадкодавця, в тому числі і за вказаним договором позики. Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 , він звернувся з письмовою вимогою-претензією до спадкоємців померлого. Вжиті ним заходи досудового врегулювання спору до спадкоємців ОСОБА_3 про повернення суми позики ігноруються. Враховуючи викладене, просив визнати його кредитором спадкодавця - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_1 , на його користь, у межах спадкового майна, заборгованість за договором позики, укладеного 27 квітня 1997 року в розмірі 10 000,00 доларів США у національній валюті гривні, за курсом НБУ станом на день здійснення такого платежу, тобто на час виконання рішення суду. 
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В., про стягнення боргу за договором позики в порядку спадкування.
Визнано ОСОБА_2 , кредитором спадкодавця -  ОСОБА_3 , померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у межах спадкового майна, заборгованість за договором позики, укладеного 27 квітня 1997 року,  в розмірі 10 000,00 доларів США у національній валюті гривні, за курсом НБУ станом на день здійснення такого платежу, тобто на час виконання рішення суду.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 790,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Вак О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилалася на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначала, що судом першої інстанції не враховано, що згідно розписки борг, взятий ОСОБА_3 не як фізичною особою, а як президентом Української агропромислової фірми «Украгропроінвест», тобто в інтересах даної фірми. Відтак, боржником у даних правовідносинах має виступати Українська агропромислова фірма «Украгропроінвест». Звертає увагу на те, що в розписці вказано дату повернення боргу, а саме не пізніше 27 квітня 2000 року, проте з позовом до суду позивач звернуся після спливу більше ніж 20 років. Відтак, вважає, що позивачем фактично пропущено строк позовної давності, про що відповідачем було заявлено в суді першої інстанції. Крім того, судом не з`ясовано вартості спадкового майна, в той час як згідно зі ст. 1282 ЦК України за невиконаним борговими зобов`язаннями спадкоємці відповідають в межах вартості спадкового майна.  
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Повідомив суду, що 27 квітня 1997 року між ним та ОСОБА_3 було укладено один договір, за яким останньому було надано позику в розмірі 10 000,00 доларів США. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США і  зобов`язався їх повернути на першу вимогу. На підтвердження укладення договору ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 розписку від 27 квітня 1997  року (а.с. 4).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 29).
25 серпня 2018 року ОСОБА_2 було направлено претензію (вимогу) кредитора спадкодавця до спадкоємців (щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 ) на адресу приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черниха О.В., згідно якої він просив нотаріуса здійснити реєстрацію даної претензії (вимоги) кредитора, долучивши її до спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , та довести її зміст до відома спадкоємців, що прийняли спадщину (а.с. 5-7). Про вказану претензію (вимогу) ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернихом О.В. було повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як осіб, які подали заяви про відкриття спадкової справи (а.с. 46, 47).
19 вересня 2018 року ОСОБА_2 було направлено претензію (вимогу) кредитора спадкодавця до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно якої він просив вжити заходів, спрямованих на виконання взятих ОСОБА_3 на себе зобов`язань та повернути йому позичені кошти в розмірі 10 000,00 доларів США (а.с. 8-9).  
Як вбачається зі спадкової справи № 113/2018, зареєстрованої у спадковому реєстрі за номером 62689144, приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Чернихом О.В. 11 липня 2018 року, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є ОСОБА_1 , який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини та оформив свої спадкові права, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину (а.с. 23-111).
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог визнавши його кредитором спадкодавця - ОСОБА_3 , і стягнувши з його спадкоємця - ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики, укладеного 27 квітня 1997 року в розмірі 10 000,00 доларів США у національній валюті гривні, за курсом НБУ станом на день здійснення такого платежу, тобто на час виконання рішення суду.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до розписки від 27 квітня 1997 року, долученої до позовної заяви, ОСОБА_3 брав у борг кошти не як фізична особа, а як президент Української агропромислової фірми «Украгропроінвест», та діяв в її інтересах, а вказана розписка була написана на виконання письмового договору позики від 27 квітня 1997 року, укладеного із Українською агропромисловою фірмою «Украгропроінвест».
На підтвердження обставин, на які він посилався, відповідач надав суду копію договору позики від 27 квітня 1997 року, укладеного між ОСОБА_2 та Українською агропромисловою фірмою «Украгропроінвест», в особі президента фірми Товстенка В.Ю.
Відповідно до змісту вказаного договору займодавець ОСОБА_2  надав позичальнику в займ 10 000,00 доларів США, на потреби Української агропромислової фірми «Украгропроінвест», шляхом внесення грошових коштів в касу позичальника,які необхідно повернути не пізніше 27 квітня 2000 року. Також, у п. 4 вказаного договору вказано, що факт передання грошових коштів додатково підтверджується розпискою (а.с. 126). 
Крім того, до договору було долучено копію касового ордера № 88 від 27 квітня 1997 року про внесення коштів у касу Української агропромислової фірми «Украгропроінвест» (а.с. 127).
Зі змісту розписки, що долучена до позовної заяви, вбачається, що вона складена того ж числа, що й договір позики від 27 квітня 1997 року, дана розписка підписана ОСОБА_3 не як фізичною особою, а як президентом Української агропромислової фірми «Украгропроінвест» та скріплена печаткою фірми. 
Відтак, виходячи з аналізу договору позики від 27 квітня 1997 року та боргової розписки від 27 квітня 1997 року, вбачається, що остання була видана на виконання укладеного в письмовій формі договору позики в інтересах Агропромислової фірми «Украгропроінвест».
При цьому, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, що договір позики від 27 квітня 1997 року та розписка, датована тим же числом, є різними договорами, а в зазначену дату ним було укладено два договори позики - із   ОСОБА_3 як фізичною особою, та Українською агропромислово фірмою «Украгропроінвест».
Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не спростовував факту укладення договору позики від 27 квітня 1997 року, на виконання якого була видана боргова розписка. Та, як було зазначено, в судовому засіданні пояснив, що 27 квітня 2021 року ним було укладено лише один договір, за яким він надав кошти в позику в сумі 10 000,00 доларів США.  
Стороною у договорі позики від 27 квітня 1997 року зазначено Українську агропромислову фірму «Украгропроінвест» та визначено, що кошти за вказаним договором підлягають поверненню саме Українською агропромисловою фірмою «Украгропроінвест». 
Відтак, боржником у даних правовідносинах та, відповідно, відповідачем у справі має виступати Українська агропромислова фірма «Украгропроінвест».
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч. 2 ст. 48 ЦПК України.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження  - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.  Після спливу строків, зазначеного у частині першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі,  якщо позивач доведе, що не зав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч.3ст. 51 ЦПК). Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала (ч.4 ст.51 ЦПК).
Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог.
Враховуючи викладене, рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 27 квітня 1997 року з ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 175,57 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Вак Ольги Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Черних Олег Валерійович, про стягнення боргу за договором позики в порядку спадкування відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 175,57 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Дані учасників справи:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 23 червня 2021 року
Суддя-доповідач
Судді