ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2021 р.           Справа№ 911/1358/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.
представники сторін не з`явились 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 (повний текст складено 22.03.2021)
у справі №911/1358/20 (суддя Подоляк Ю.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області"
про стягнення 721882,23 грн, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області" про стягнення 944762,56 грн, з яких 351226,46 грн - інфляційні втрати, 123430,67 грн - 3% річних та 470105,43 грн - пеня.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 20.09.2016 № 1569/1617-ТЕ-17 щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором.
Рішенням Господарського суду Київської області від 02.03.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 206 532,25 грн інфляційних втрат, 64  418,76 грн 3% річних, 315  651,85 грн пені, та 10 828,23 грн витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог про стягнення 135279,37 грн пені відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 скасувати, в частині зменшення пені на 135279,37 грн, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені. Зокрема, зазначає, що відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність, відповідно до умов договору, у вигляді пені. Сторони є у рівнозначному становищі. Виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів. Крім того, відповідач не надав належних доказів неспроможності відповідача виконати свої зобов`язання. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"  у справі №911/1358/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2020 поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 у справі №911/1358/20. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1358/20. Справу призначено до розгляду на 13.05.2021. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань  та письмових пояснень - до 06.05.2021.  Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 до закінчення апеляційного провадження у даній справі.
13 травня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції    не знайшов підстав для його задоволення з наступних мотивів.
Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Крім того,  статтею 202 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених  ст. 273 цього Кодексу  розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні    представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про відмову в клопотанні представника відповідача про відкладення розгляду справи та про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.
20 вересня 2016 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір постачання природного газу від № 1569/1617-ТЕ-17 (далі - Договір).
Відповідно до умов Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору). 
Пунктом 1.2 Договору визначено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. 
Згідно з п. 1.4 Договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України. 
Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 3313.912 тис. куб. метрів (три мільйона триста тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять куб. метрів), у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): у жовтні 2016 року - 241.498 тис. куб. м, у листопаді 2016 року - 458.536 тис. куб. м, у грудні 2016 року - 564.076 тис. куб. м, загалом за ІV квартал 2016 року - 1264.110 тис. куб. м. За січень 2017 року - 933.761 тис. куб. м, за лютий 2017 року - 558.138 тис. куб. м, за березень 2017 року - 557.903 тис. куб. м, загалом за І квартал 2017 року - 2049.802 тис. куб. м. 
Положеннями п. 3.1 Договору визначено, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. 
Відповідно до п. 3.4 Договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Згідно з п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу за цим договором становить 4942 грн, крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн. 
Відповідно до п. 5.4 Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.
Згідно з п. 10.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років. 
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).
Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач, у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17767638,51 грн.
Також, як вбачається з матеріалів справи між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області та Департаментом фінансів Київської обласної адміністрації на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 № 20, з метою погашення взаємної заборгованості, укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України: від 19.01.2017 № 332 на суму 915200 грн; від 15.02.2017 № 998 на суму 990200 грн; від 16.03.2017 № 1746 на суму 982700 грн; від 24.07.2017 № 3143 на суму 702200 грн; від 18.12.2017 № 4454 на суму 747100 грн. Загальна сума на яку укладено спільні протокольні рішення складає 4337400 грн.
З вказаних спільних протокольних рішень вбачається, що отримані з державного бюджету грошові кошти призначені для перерахування відповідачем позивачу, за поставлений протягом 2016-2017 років природний газ, згідно з договором постачання природного газу від 20.09.2016 № 1569/1617-ТЕ-17.
Згідно з довідкою за операціями по Комунальному підприємству "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області" з 01.09.2016 по 31.12.2019 та банківських виписок залучених до матеріалів справи, розрахунки за договором від 20.09.2016 № 1569/1617-ТЕ-17 здійснювалися: шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 № 217); шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20); із залученням бюджетних субвенцій на підставі ст. 31 ЗУ "Про державний бюджет України на 2017 рік" (відповідно до постанови КМУ від 18.05.2017 № 332)
Згідно з сальдовими відомостями за операціями по Комунальному підприємству "Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області" з 01.09.2016 по 31.12.2019 та залучених до матеріалів справи банківських виписок, у відповідача відсутня заборгованість за переданий природний газ за вказаним договором. 
Так, місцевим господарським судом встановлено, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором. 
Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи та сторони не оспорюють.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.  
Згідно з розрахунком позивача 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 26.11.2016 по 25.10.2017 складають 64418,76 грн.
Зазначений розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства, обставинам справи, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, на підставі п. 8.2 договору позивач просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі 21 % річних за період прострочення від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 26.11.2016 по 25.10.2017 складає 450931,22 грн.
Як зазначає апелянт, місцевий господарський суд безпідставно дійшов до висновку про можливість зменшення розміру пені, в зв`язку з чим просить задовольнити вимоги про стягнення пені в повному обсязі. В іншій частині рішення не оскаржується.
Частиною 1  ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що  учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2  ст. 217 Господарського кодексу України  такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.
Відповідно до  ст. 230 Господарського кодексу України  штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно зі  статтею 549 Цивільного кодексу України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Приписами  ст. 231 Господарського кодексу України, які узгоджуються також з ч.2  ст. 343 цього Кодексу, встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін у Договорі, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з п. 8.2 договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. 
Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок пені, сума якої становить 450931,22 грн, вважає, що розрахунок є правильним, зробленим відповідно до умов Договору та на підставі погодженої сторонами процентної ставки, а вимоги в цій частині обґрунтованими.
Згідно з нормами  ст. 233 ГК України  суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, враховуючи при цьому: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 3  статті 551 Цивільного кодексу України  передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зі змісту наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, а також чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Крім того,  застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Місцевим господарським судом вірно встановлено, що відповідач відповідно до Статуту, який міститься у відкритому доступі в мережі Інтернет, є комунальним унітарним комерційним підприємством, метою діяльності якого є, зокрема, організація діяльності щодо забезпечення мешканців міста якісним та безперебійним постачанням житлово-комунальних послуг, відповідач не є кінцевим споживачем одержаного природного газу, оскільки відповідно до умов договору, газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, яке невчасно сплачує надані послуги з теплопостачання, а також враховує, що борг за отриманий природний газ на час звернення з даним позовом повністю погашено.
Доказів наявності понесення позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявленої до стягнення суми пені позивач суду не надав. 
При цьому, відповідач повністю розрахувався з позивачем за поставлений у 2016-2017 роках природний газ за договором. Також, суд вірно зазначив, що поставлений газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, яке невчасно сплачує надані послуги з теплопостачання, а кошти, які надходять від населення є тими грошовими коштами, за рахунок яких відповідач розраховується за отриманий від позивача природний газ. 
Доводи апелянта, що в момент підписання договору (п.8.2) відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору у вигляді пені у розмірі, визначеному    договору, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки зазначене не позбавляє суд права, передбаченого нормами  ст. 551 ЦК України,  ст.233 ГК України, зменшити заявлену до стягнення пеню.
Колегія суддів звертає увагу, що зменшуючи розмір пені Господарський суд міста Києва насамперед виходив    із загальних засад, встановлених у  статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності.
Таке зменшення розміру штрафних санкцій суд апеляційної інстанції вважає розумним і оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для відповідача, так і для позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України  визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України  для його скасування відсутні.
Керуючись ст.  129,  267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"    на рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 у справі №911/1358/20 залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Київської області від 02.03.2021 у справі №911/1358/20 залишити без змін.
3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.  ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                С.І. Буравльов