ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року                                                                                      Справа № 5/75-05 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

за участю представників сторін:
від скаржника ( ОСОБА_1 ):  ОСОБА_1
від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України: 
     Бєльський-Панасюк О.О. - представник за довіреністю від 14.05.2020р. №2431-03/9
від кредиторів:  не з`явились
від боржника: не з`явився 
від ВДВС: не з`явився
арбітражний керуючий (розпорядник майна): не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Вінницької області, постановлену 26.01.21р. суддею          Тісецьким С.С. о 11:33 год. у м.Вінниці
у справі № 5/75-05 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", м.Київ 
до   Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод", м.Чечельник Вінницької області 
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 про банкрутство Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" відмовлено в задоволенні заяви Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника  у справі №5/75-05 - повністю.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод" надати ДВС повну декларацію щодо рухомого майна та його вартості, що обліковано та знаходиться на балансі юрособи; надати повну декларацію щодо майна боржника, яке входить до ЦМК та яке не входить до цілісного майнового комплексу (ЦМК) для визначення та подачі до господарського суду відповідних заяв органом ДВС та  стягувачем боргу фізособою ОСОБА_1 ; визнати право фізособи ОСОБА_1 на отримання своїх коштів та майна в межах визначеного в судовому порядку боргу боржника ДП "Чечельницький спиртовий завод" в сумі 4096758,15грн.; зобезпечити виконання цього нового рішення апеляційного господарського суду за п.3, 4, 5 прохання ОСОБА_1 накладенням відповідних зобов`язань на боржника та арбітражного керуючого - розпорядника майна Северина С.Л., та шляхом стягнення цих коштів на користь фізособи ОСОБА_1 .. Також, одночасно з апеляційною скаргою скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:
- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;
- вказує, що ухвалою констатовано, що заборгованість перед ОСОБА_1 виникла та встановлена  відповідними рішеннями судів в період провадження у справі №5/75-05. Відтак, в силу приписів ст.1 КУзПБ заявлені грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника в сумі 4096758,15грн. є поточними. Судові рішення розглянуті на рівні Верховного Суду та апеляційного суду в м.Вінниця та в розвиток постанов цих судів право ОСОБА_1 визнано таким, що порушене і підлягає захисту в судовому порядку, у т.ч. за законом прямої дії - Конституції України та діючого законодавства, за яким ОСОБА_1 захистив своє право в судах України в галузі цивільного права через ці судові рішення;
- зазначає, що на противагу зазначеного ухвалою господарського суду від 27.08.2020р. та від 26.01.2021р., суд позбавляє ОСОБА_1 права мирно володіти своїм майном (коштами, обладнанням, яке зникло у боржника в сумі 372299,60грн., тощо, що встановлено та викладене в ухвалах суду, постановах та рішеннях інших судів) та забороняє ДВС виконати свої функції по виконанню набувших силу вказаних судових рішень на користь стягувача боргу ОСОБА_1 ;
- покликається на те, що ОСОБА_1 надав до господарського суду всі судові рішення попередніх судів які за встановлених обставин вже не підлягають новому доказуванню. Надані документи виконавчих проваджень. Розмір боргу юрособи встановлено в судовому порядку в питаннях права за спірними правовідносинами між фізособою та юрособою;
- вказує, що господарський суд не обмежений доводами заяв (скарг, пояснень) ОСОБА_1 .. Якщо вбачаються інші порушення права та якщо норма права, що застосована не відповідає Конституції України, суд вирішує питання та застосовує норму Конституції України, тощо.
- також, зазначає, що немає підстав звужувати право фізособи ОСОБА_1 на отримання від боржника свого майна (або компенсації за це втрачене майно), своїх коштів, грошей, речей, тощо, що визначено в судовому порядку і повинно бути виконано або добровільно, або в примусовому порядку через виконавче провадження через орган ДВС або через приватного виконавця. 
- зазначає, що станом на 10.02.2021р. спиртзавод не визнано банкрутом. Виконавче провадження проводиться за Законом "Про виконавче провадження" в який ніяких змін не внесено. За ст.34 ч.1 п.4 цього закону зупинення вчинення виконавчих дій передбачено. якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію. За ст.41 ч.5 КУзПБ дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів та стягнення грошових сум виконується. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється за ухвалою господарського суду, що введено з 21.10.2019р.;
- вважає, що вказівка не виконувати закон "Про виконавче провадження" в іншому законі та ухвалою господарського суду, що суперечить Конституції за норм прямої дії та без внесення також відповідних змін в закон "Про виконавче провадження" або в ЦК України тощо є нікчемною. Це суперечить ст.ст.21, 22, 41, ст.ст.3, 13, 55, 56, 129 Конституції України;
- також, просить суд визнати право ОСОБА_1 на виконання судових рішень, за яким право захищено та стягнути борг за провадженням через органи ДВС за виконавчих проваджень на користь ОСОБА_1 в межах 4096758,15грн..
Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №5/75-05/1109/21 від 17.02.2021р. матеріали справи №5/75-05 витребувано з Господарського суду Вінницької області.
10.03.2021р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №5/75-05.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.03.2021р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів, зокрема, доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам провадження про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод" окрім арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Северину С.Л. та ДП "Чечельницький спиртовий завод".
31.03.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від  12.03.2021р. про залишення апеляційної скарги без руху від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з додатками, зокрема, доказами на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам провадження про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 01.04.2021р. поновлено строк на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 та призначено справу №5/75-05 до розгляду на 05.05.2021р. об 12:00год., тощо.
Також, 13.04.2021р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1  надійшла додаткова заява з додатками, зокрема, з доказами направлення документів на адресу Чечельницького РВ ДВС.
16.04.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльського-Панасюка Олександра Олександровича надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05, зокрема, поза приміщенням суду. В даній заяві заявник просить забезпечити представнику Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України можливість проведення судового засідання по справі №5/75-05, призначеного 05.05.2021р. об 12:00год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".
Також, 16.04.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від   ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05, забезпечення проведення якої просить, зокрема, у Господарському суді Вінницької області.
19.04.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України надійшов письмовий відзив від 12.04.2021р. №2431-05/187 на апеляційну скаргу.
26.04.2021р. на електронну адресу та 05.05.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив  Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на апеляційну скаргу, в який просить зобов`язати Мінекономіки та ФДМ України включити суму боргу ДП "Чечельницький спиртовий завод" в розмірі 4096758,15грн. до складу суми продажу малої приватизації цього об`єкту, що підлягає сплаті покупцям цього спиртзаводу, а також надійшла заява від 21.04.2021р. про прийняття вказаної відповіді на відзив.
Відповідно до відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя         Демидюк О.О. перебувала у відпустці в період з 12.04.2021р. по 30.04.2021р. включно.
Згідно відомостей табелю КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Савченко Г.І. перебував у відпустці в період з 16.04.2021р. по 30.04.2021р. включно.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 05.05.2021р. задоволено заяву представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльського-Панасюка Олександра Олександровича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05 поза приміщенням суду та забезпечено представнику Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України - Бєльському-Панасюку О.О. участь в судовому засіданні у справі №5/75-05, призначеному на 05.05.2021р. об 12:00год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 05.05.2021р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №5/75-05 та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суді Вінницької області.
Учасники у справі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відсутні учасники у справі наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання 05.05.2021р. не з`явилися, своїх повноважних представників не направили.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності таких учасників у справі.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Скаржник в судовому засіданні 05.05.2021р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 скасувати та вимоги апеляційної скарги задовольнити. 
Представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 05.05.2021р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05  залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутнього скаржника та представника Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, в провадженні Госопдарського суду Вінницької області перебуває справа №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".
Так, провадження у даній справі перебуває на стадії розпорядження майном. 
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.12.2020р. продовжено строк процедури розпорядження майном ДП "Чечельницький спиртовий завод" та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) Северина С.Л. у справі №5/75-05 до 01.02.2021р.; призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2021р..
17.11.2020р. до Господарського суду Вінницької області від Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшла заява №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
Зокрема, зі змісту заяви №7873 від 11.11.2020р. вбачається, що на виконанні у Чечельницькому районному відділі служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебувають виконавчі провадження, а саме:
1) №63032291 з виконання виконавчого листа Апеляційного суду Вінницької області №151/701/17 від 23.10.2018р. щодо стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 2 327 216,56грн.;
2) №63031071 з виконання виконавчого листа Чечельницького районного суду Вінницької області №151/701/17 від 02.12.2019р. щодо стягнення коштів з ДП "Чечельницький спиртовий завод" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 209  862,00грн.;
3) №63031517 з виконання виконавчого листа Вінницького апеляційного суду №151/979/18 від 10.01.2020 року щодо стягнення коштів з ДП "Чечельницький спиртовий завод" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 1 180 780,96грн.; 
4) №61758847 з виконання виконавчого листа Чечельницького районного суду Вінницької області №151/452/19 від 11.03.2019р. щодо стягнення коштів з ДП "Чечельницький спиртовий завод" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 299 795,45грн.;
5) №62546690 з виконання виконавчого листа Чечельницького районного суду Вінницької області № 151/80/20 від 11.06.2020р. щодо стягнення коштів з ДП "Чечельницький спиртовий завод" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 79 103,18грн.
Господарським судом Вінницької області 19.04.2005р. у справі №5/75/05 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Чечельницького спиртового заводу" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.
В свою чергу, державним виконавцем, з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків боржника в установах банків, направлялись відповідні запити.
Також, 27.10.2020р. стягувач звернувся із заявою в якій просить звернутися з клопотанням до Господарського суду Вінницької області про визначення переліку майна ДП "Чечельницький спиртовий завод" для звернення стягнення в примусовому порядку та продажу цього майна для погашення боргу в загальній сумі 4 096 758,15грн., яка підтверджена судовим рішенням та ухвалою Господарського суду Вінницької області по справі № 5/75-05 від 27.08.2020 року. Також, ОСОБА_1 , не є суб`єктом підприємницької діяльності, не укладав господарські угоди з ДП "Чечельницький спиртовий завод" та надав йому кошти, майно (обладнання, ТМЦ) в борг за цільовим призначенням з поверненням у відповідності до цивільно-правових угод (договорів) за цивільним законодавством України.
Згідно відповіді Державної фіскальної служби України за боржником зареєстровані розрахункові рахунки, на які накладено арешти та неодноразово направлено платіжні вимоги щодо примусового списання коштів. Однак, кошти на даних рахунках відсутні.
Станом на 10.11.2020р. сума заборгованості не погашена, боржником не вчинено жодних дій спрямованих на погашення боргу.
За наведених вище обставин, заявник просить суд винести ухвалу, якою надати дозвіл на звернення стягнення на рухоме майно боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод".
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.11.2020р. вказану заяву у справі №5/75-05 призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.12.2020р..
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.12.2020р. подану заяву у даній справі було призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2021р..
04.01.2021р. до Господарського суду Вінницької області від Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до суду надійшли письмові пояснення №2431-05/971 від 23.12.2020р. по справі №5/75-05.
25.01.2021р. до Господарського суду Вінницької області від арбітражного керуючого Северина С.Л. до суду надійшли такі документи: клопотання № 01-34/453 від 25.01.2021р. про розгляд справи без участі розпорядника майна; відзив №01-34/452 від 20.01.2021р. на заяву №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
25.01.2021р. до Господарського суду Вінницької області від ДП "Чечельницький спиртовий завод" до суду надійшов відзив б/н від 25.01.2021р. на заяву №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
26.01.2021р. від ОСОБА_1 до суду надійшла заява б/н від 26.01.2021р. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справі №5/75-05, у задоволенні  якої  Господарський суд Вінницької області відмовив.
Водночас, у письмовому відзиві ДП "Чечельницький спиртовий завод" б/н від 25.01.2021р. на заяву №7873 від 11.11.2020р., боржник, посилаючись на приписи п.3 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства, просив суд заяву Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника, залишити без задоволення.
Також, у відзиві арбітражного керуючого Северина С.Л. № 01-34/452 від 20.01.2021р. на заяву №7873 від 11.11.2020р., викладена тотожна позиція, яка зазначена у відзиві боржника.
Відповідно до письмових пояснень Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 2431-05/971 від 23.12.2020р., зокрема, вказано, що оскільки, станом на день набрання чинності Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" ДП "Чечельницький спиртовий завод" було включено до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації, державній виконавчій службі в силу закону заборонено вчиняти будь-які виконавчі дії щодо майна Боржника.
За цих обставин, на переконання Мінекономіки, заява Чечельницького районного ВДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно ДП "Чечельницький спиртовий завод" не підлягає задоволенню.
В ході розгляду справи, представник Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України просив суд відмовити в задоволенні заяви про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
ОСОБА_1 , підтримав заяву про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 відмовлено повністю в задоволенні заяви Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника  у справі №5/75-05.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства, банкрутством є визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України; розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2020р. до Господарського суду Вінницької області від Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надійшла заява №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
Вказана заява №7873 від 11.11.2020р. мотивована тим, що станом на 10.11.2020р., сума заборгованості ДП "Чечельницький спиртовий завод" перед ОСОБА_1 , в ході виконання виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні у Чечельницькому районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не погашена та боржником не вчинено жодних дій спрямованих на погашення відповідного боргу.
Також, в обґрунтування цієї заяви, заявник, зокрема, посилається на норми ст.37 Закону України "Про власність" та ч.5 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Водночас, слід звернути увагу на те, що наразі Закон України "Про власність" втратив чинність на підставі Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України " №997-V (997-16) від 27.04.2007р..
21.04.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Частина 1 ст. 2 КУзПБ передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. 
Відповідно до п.1, п.2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., №31, ст.440 із наступними змінами).
Враховуючи наведене, КУзПБ введено в дію з 21.10.2019р..
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
З огляду на викладене, перехід від регулювання передбаченого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУзПБ здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. 
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019р. у справі №924/159/14, від 11.08.2020р. у справі №904/3457/19, від 27.08.2020р. у справі №904/4928/17.
Отже, розгляд справи, в тому рахунку і розгляд заяви Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника, здійснюється згідно положень КУзПБ.
В силу ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).
Тобто, у даному випадку, не має місце зворотня дія норм КУзПБ у часі, оскільки судом застосовуються ці норми виключно до окремої процесуальної дії - звернення органу ДВС із заявою до суду.  
Вказана правова позиція також вказана у постанові Верховного Суду від 27.08.2020р. у справі №904/4928/17. 
Враховуючи вище викладене, наведені у заяві про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника норми Закону України "Про власність" та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", застосуванню не підлягають.
При цьому, судом також встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.04.2005р. було порушено провадження у справі №5/75-05 про банкрутство Державного підприємства "Чечельницький спиртовий  завод" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.
Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертався до Господарського суду Вінницької області із заявою б/н від 29.11.2019р. про грошові вимоги до боржника у справі   №5/75-05.
Зокрема, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.08.2020р. було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 б/н від 29.11.2019р. про грошові вимоги до боржника з врахуванням уточнення б/н від 19.08.2020р. до кредиторської заяви по справі       №5/75-05, повністю.
Вказана ухвала суду в апеляційною порядку не оскаржувалася та є чинною.
При цьому, в обґрунтування вищевказаної кредиторської заяви, ОСОБА_1 були заявлені грошові вимоги до боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод" в загальній сумі 4096758,15грн, яка визначена за наслідками судових рішень по справах №151/701/17, №151/979/18, №151/452/19, №151/80/20, на які також послався Чечельницький РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у заяві №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника.
При цьому, в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 27.08.2020 року, суд, аналізуючи наведені вище судові рішення, дійшов висновку, що заборгованість ДП "Чечельницький спиртовий завод" перед ОСОБА_1 , виникла та встановлена відповідними рішеннями судів, у період провадження у справі №5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".
Відтак, в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 27.08.2020р., суд зазначив, що в силу приписів ст.1 КУзПБ, заявлені грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника згідно вищевказаних судових рішень в загальній сумі 4 096 758,15грн, є поточними, оскільки виникли після відкриття провадження у даній справі про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".
Відповідно до ч.1, ч.5 ст.41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.
Згідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначений Законом України "Про виконавче провадження".
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно до ч.1, ч.6 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
У відповідності до ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
За змістом п.1, п.2, п.17 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону. У разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.
Визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому ст.57 Закону.
З огляду на викладене слід звернути увагу на те, що у заяві №7873 від 11.11.2020р. не зазначено переліку рухомого майна боржника на яке слід надати дозвіл на його звернення, а також не вказано вартості такого майна, що має суттєве значення, оскільки стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідному для виконання вищевказаних виконавчих документів.
Водночас, згідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" затверджено перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно з Додатком 1.
Як свідчить Додаток 1 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", боржник у справі №5/75-05 - ДП "Чечельницький спиртовий завод" (код 05459176) увійшов до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. 
Однак, згідно положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (розділ I цього Закону) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".
У відповідності до  п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 1 розділу II цього Закону, який вводиться в дію одночасно з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства.
Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" набрав чинності 20.10.2019р..
Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Отже, наразі відповідним положенням вказаного вище Закону встановлено заборону виконавцю здійснювати будь-які дії у виконавчому провадженні щодо об`єкта права державної власності, в даному випадку - ДП "Чечельницький спиртовий завод", який на день набрання чинності Законом був включений до переліку, затвердженого Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком Господарського суду Вінницької області про відмову в повному обсязі у задоволенні заяви Чечельницького РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №7873 від 11.11.2020р. про надання дозволу на звернення стягнення на рухоме майно боржника  у справі №5/75-05.
Також, колегією суддів не беруться до уваги вимоги скаржника щодо зобов`язання боржника- ДП "Чечельницький спиртовий завод" надати ДВС повну декларацію щодо рухомого майна та його вартості, що обліковано та знаходиться на балансі юрособи; надати повну декларацію щодо майна боржника, яке входить до ЦМК та яке не входить до цілісного майнового комплексу (ЦМК) для визначення та подачі до господарського суду відповідних заяв органом ДВС та  стягувачем боргу фізособою ОСОБА_1 ; визнання права фізособи ОСОБА_1 на отримання своїх коштів та майна в межах визначеного в судовому порядку боргу боржника ДП "Чечельницький спиртовий завод" в сумі 4096758,15грн.; зобезпечення виконання цього нового рішення апеляційного господарського суду накладенням відповідних зобов`язань на боржника та арбітражного керуючого - розпорядника майна Северина С.Л., та шляхом стягнення цих коштів на користь фізособи ОСОБА_1 , які викладені у прохальній частині апеляційної скарги, та вимоги щодо зобов`язання Мінекономіки та ФДМ України включити суму боргу ДП "Чечельницький спиртовий завод" в розмірі 4096758,15коп. до складу суми продажу малої приватизації цього об`єкту, які викладені у письмовій відповіді на відзив  Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на апеляційну скаргу, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду місцевого господарського суду і рішення щодо таких вимог оскарженою ухвалою місцевого господарського суду від 26.01.2021р. не приймалося.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                       
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26.01.2021р. у справі №5/75-05 - без змін.
2. Матеріали справи №5/75-05 повернути до Господарського суду Вінницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "06" травня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.