ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 р.	Справа № 480/6360/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Кравченко Є.Д., м. Суми) від 03.11.2020 (повний текст рішення складено 03.11.2020 р.) по справі №480/6360/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради,  треті особи: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання технічного паспорту недійсним,- 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить:
- визнати противоправними дії Управління майна комунальної власності СМР в частині передачі в оренду строком на два роки і одинадцять місяців нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 площею 337, 1 кв.м. , ФОП ОСОБА_2 на підставі рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом № 3 від 21.11.2013, наказу Управління майна комунальної власності СМР від 06.12.2013 № 09.01-09/287 та технічного паспорту на нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 324 кв.м від 29.11.2013 складений ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;
- визнати таким, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, фактичному плануванню приміщень та недійсним технічний паспорт на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 337,1 кв.м від 29.11.2013 складений ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .         
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року  провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання технічного паспорту недійсним було закрито.
Роз`яснено позивачу право звернення за захистом його прав до господарського суду.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність  рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року  та направити справу на розгляд суду першої інстанції. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд невірно вирішив питання неявки позивача під час карантинних заходів у м. Суми та задовольнив клопотання відповідача і закрив провадження по справі. Зазначає, що фактично не з`ясував, які позовні вимоги він підтримує чи а які ні, позбавив його права надавати докази і надавати пояснення. 
Щодо заявленого позивачем клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого заявник просить забезпечити у Сумському окружному адміністративному суді, колегія судів зазначає. 
Колегія суддів зазначає, що судове засідання в режимі відеоконференції може бути проведено лише за наявності технічної можливості як у суду, який розглядає справу, так і у суду, на який покладається проведення відеоконференції за участю особи, яка подала відповідне клопотання
Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що з 18.03.2021 р. відповідно до листа Сумського окружного адміністративного суду щодо проведення судових засідань в режимі відеоконференції від 16.03.2021 р. № 08-06-8403/21  було повідомлено про технічну неможливість проведення з 18.03.2021 р. судових засідань в режимі  відеоконференції. Робота майданчика для ВКЗ, що забезпечує проведення судових засідань в режимі відеоконференції з Другим апеляційним адміністративним судом відновлена з 12.04.2021 р.           
Враховуючи, що відсутня технічна можливість провести 01.04.2021 року об 10:30, в режимі відеоконференції судове засідання по справі № 480/6360/20, клопотання про забезпечення участі позивача у вказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції не підлягає задоволено. 
Відповідач надав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість ували суду, просить залишити її без змін. 
В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням у м. Суми карантинних заходів та хворобою позивача, оскільки жорсткі карантинні заходи в м. Суми в листопаді 2020 року не запроваджувались (були тільки рекомендації щодо обмеження по можливості зайвих контактів), всі державні органі та установи, в тому числі і суді, працювали в звичному режимі, міський транспорт працював без обмежень. Крім того, позивачем не було надано жодного документу, що підтверджував би хворобу позивача (листок тимчасової непрацездатності, довідка лікарні тощо). Більш того, навіть до апеляційної скарги позивач не надає таких документів, хоча вони могли б підтвердити його твердження про хворобу.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи надано не було. 
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст.  313   Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 04.02.2008 між Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради (правонаступником якого є відповідач) та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна УМВК-0141, строком дії до 04.01.2011.
Об`єктом оренди, згідно з п. 2.1. вказаного договору, є нежитлові приміщення загальною площею 369, 9 кв.м., розміщені в підвалі у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 37).
04.12.2012 згідно з протоколом № 65 засідання постійної комісії з питань контролю за використанням об`єктів комунальної власності та приватизацією Ради, погоджено перелік нежитлових приміщень територіальної громади м. Суми, які плануються передати в оренду на конкурсних засадах. До даного переліку увійшло спірне приміщення.
На участь у конкурсі надійшли заяви претендентів - ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Однак, конкурс, призначений на 20.12.2012 не відбувся.
14.01.2013 позивач звернувся до Управління із заявою про розгляд постійною комісією його заяви від 26.10.2012 про укладення договору оренди та рекомендації укласти договір оренди спірного приміщення.
Згідно з протоколом № 67 від 22.01.2013, у зв`язку з оскарженням позивачем дій Управління щодо проведення конкурсу, постійною комісією з питань контролю за використанням об`єктів комунальної власності та приватизацією 22.01.2013 вирішено не приймати жодних рішень до завершення судового розгляду.
19.03.2013 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради прийняло рішення передати спірне приміщення в оренду на конкурсних засадах.
03.04.2013 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою про укладення договору оренди нежитлового приміщення, в якій просив укласти договір оренди Приміщення без призначення конкурсу, оскільки він - єдиний законний претендент.
Управління майна комунальної власності Сумської міської ради листом від 12.04.2013 № 09-01-16/922 повідомило позивача, що оголошено конкурс на право оренди спірних приміщень, проведення якого призначено на 25.04.2013 о 14:00 годині в приміщенні Ради за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 2, кім. 59; заяви на участь у конкурсі приймаються до 22.04.2013 включно.
Згідно з протоколом конкурсної комісії № 1 від 25.04.2013 конкурс на право оренди спірних приміщень, проведення якого призначено на 25.04.2013, не відбувся.
13.08.2013 Управління прийняло рішення передати спірне приміщення в оренду на конкурсних засадах (рішення постійної комісії з питань контролю за використанням об`єктів комунальної власності та приватизацією, оформлене протоколом № 83 від 13.08.2013).
Конкурс, призначений на 12.09.2013 за ініціативою орендодавця, не відбувся у зв`язку з відсутністю заяв про участь у конкурсі на право оренди об`єктів майна комунальної власності.
Відповідно до протоколу № 87 від 01.10.2013 на засіданні постійної комісії з питань контролю за використанням об`єктів комунальної власності та приватизацією Ради ухвалено рішення рекомендувати Управлінню оголосити конкурс про передачу Приміщення в оренду.
За результатами проведення конкурсу про передачу Приміщення в оренду переможцем конкурсу визнано ФОП ОСОБА_2 
16.12.2013 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради наказом № 09.01-09/287 передало в оренду строком на два роки одинадцять місяців підвальні нежитлові приміщення площею 324,0 кв.м. (з уточненням даних БТІ ) у будинку АДРЕСА_2 . Суми ФОП Площенку для проведення оздоровчо-спортивної діяльності; доручено відділу орендних відносин оформити договір оренди на нежитлові приміщення у порядку, встановленому законодавством.
Ці обставини встановлені судами і викладені у постанові Верховного суду України від 03.09.2019 у справі № 920/903/17.
Для укладання договору оренди ФОП ОСОБА_2 надав до Управління майна комунальної власності Сумської міської ради технічний паспорт складений 29.11.2013 ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 26-33).
Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що  спір у даній справі не є публічно-правовим, а має приватноправовий характер та підлягає розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 1 частини першої статті 4 КАС у зазначеній редакції).
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС у наведеній вище редакції визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів  поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судом першої інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.
Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.
З установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи вбачається, що в цьому випадку ФОП ОСОБА_1 оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень Управління майна комунальної власності Сумської міської ради щодо передачі в оренду спірного приміщення. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувані дії відповідача вчинені відносно третьої особи ФОП ОСОБА_2 , а не позивача.
Тобто предметом розгляду в цій справі є не дії органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а приватний інтерес позивача щодо набуття речових прав на нерухоме майно, яке знаходиться в оренді іншої фізичної особи-підприємця, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
Отже, спір в цій частині фактично стосується позбавлення права користування особи на нерухоме майно, що відповідно вказує на наявність приватноправового спору.
За таких обставин у разі вчинення суб`єктом владних повноважень дій щодо передачі нерухомого майна в оренду має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про право між господарюючими суб`єктами.
Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати таким, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, фактичному плануванню приміщень та недійсним технічний паспорт на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 337,1 кв.м від 29.11.2013 складений ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .                   
Порушення своїх прав та інтересів позивач пов`язує саме із змістом технічного паспорту на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 337,1 кв.м від 29.11.2013.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові й такі, що не мають нормативно-правового        характеру, тобто індивідуальні.
Відповідно до п. 18,19 ч. 1 ст. 4 КАС України:
нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк
Обов`язковою ознакою нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.
Технічний паспорт - це інформаційно-довідковий документ, що показує фактичний стан житла та містить дані про площу приміщення, кількість кімнат, матеріалів, з якого виготовлені стіни і перегородки, а також інвентарну вартість приміщення.
Отже, за своїм правовим значенням технічний паспорт не є тим рішенням суб`єкта владних повноважень, яке в силу ст. 19 КАС України можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, оскільки, технічний паспорт є інформаційно-довідковим документом, що лише фіксує дані відносно певного приміщення та не є остаточним документом, який зобов`язує особу до вчинення будь-яких дій.
Також, судом першої інстанції було вірно визначено, що належними відповідачами за даною вимогою мають бути особи, які складали технічний паспорт, а саме ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є суб`єктами владних повноважень, що також виключає розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Тобто висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі є правомірний.
Водночас варто вказати на безпідставність доводів позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи без участі позивача, оскільки сам по собі розгляд справи за відсутності сторони належним чином повідомленого учасника справи (про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 149, том 1) не є обов`язковим порушенням норм процесуального права (стаття 205 КАС України). Водночас позивач не зазначив, яким чином вказане, на його думку, порушення призвело до неправильного вирішення справи чи до інших негативних наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року по справі № 480/6360/20  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >
Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  12.04.2021 року