ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  912/1429/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючого, Банаська О.О., Погребняка В.Я., 

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників судового процесу касаційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України за вх. № 1153/2021а 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 
у складі колегії суддів: Білецької Л.М. (головуюча), Паруснікова Ю.Б., Вечірка  І.О.
та на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2020
у складі судді Коваленко Н.М.
у справі за позовом Представництва «ПОІНТ акціонерне товариство Кошице» в інтересах Компанії «POINT akciova spolocnost' Kosice» («ПОІНТ акціонерне товариство Кошице»)
до Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд», 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України,
про зобов`язання виконати умови договору.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
 
ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.          
1.          У провадженні Господарського суду Кіровоградської області перебувала позовна заява Представництва «ПОІНТ акціонерне товариство Кошице» про зобов`язання виконати умови доповнення від 20.05.1994 № 4 до договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108 на будівництво об`єктів Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, яке було укладене між Дирекцією будованого Криворізького гірничо-збагачувального комбінату з одного боку та Акціонерним товариством Східно-словацькі железарні Кошице, Акціонерним товариством «Поінт» з другого боку, а також Міністерством промисловості України, як гарантом виконання зобов`язань Української сторони, шляхом здійснення поставки Представництву «ПОІНТ акціонерне товариство Кошице» за вказаними ним реквізитами продукції: залізорудних окатишів з вмістом заліза 58,0 %, з основністю 0,4 у кількості 100 000 тонн (сто тисяч тонн) в рахунок погашення часткової заборгованості за прийняті в експлуатацію об`єкти житлово-громадського призначення.
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання щодо здійснення розрахунку у відповідності до положень багатосторонньої угоди про організацію співробітництва по будівництву на території СРСР Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, Протоколу між Урядом України та Урядом Словацької Республіки від 16.02.1994 та Доповнення від 20.05.1994 № 4 до Договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108 шляхом забезпечення/здійснення поставки обумовленої продукції.

Обґрунтування поданої заяви.
3.          30.09.2020 до суду першої інстанції надійшла заява Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про забезпечення доказів з вимогами витребувати у Представництва «ПОІНТ акціонерне товариство Кошице» та в Державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» (далі - ДП «Дирекція КГЗКОР») і надати суду оригінал (для огляду) та належним чином завірену копію Договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-10 на будівництво об`єктів Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд.
4.          Ця заява мотивована тим, що Договір підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108 разом з усіма підписаними до нього доповненнями та додатками являє собою єдиний юридичний документ, а тому за відсутності хоча б одного елемента неможливо надати належну юридичну оцінку такому акту, який встановлює, розвиває або припиняє певні правовідносини або фіксує юридично значимі факти, дії чи події. 

Короткий зміст рішень судів.
5.          30.09.2020 ухвалою Господарського суду Кіровоградської області заяву Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.09.2020 № 2431-05/753 про забезпечення доказів та додані до неї документи повернуто заявнику, оскільки подана заява про забезпечення доказів не відповідає вимогам пункту 5 частини першої статті 111 ГПК України, так як заявником не було наведено обставин обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
6.          14.12.2020 постановою Центрального апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2020 у цій справі залишено без змін.
7.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що подана 30.09.2020 третьою особою заява про забезпечення доказів не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів шляхом витребування у сторін оригіналу та належним чином завіреної копії договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108, який Міністерство вважає доказом виникнення його обов`язків в якості солідарного боржника за спірним правочином, з посиланням на підстави припускати, що засоби доказування можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення доказів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення доказів.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
8.          06.01.2021 Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України через Центральний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просив скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2020 у справі №  912/1429/20.
При цьому скаржник посилається на порушення норм процесуального права в частині нездійснення судами повного та всебічного дослідження обставин справи, доказів та аргументів сторін.
Також у скарзі зазначено про недобросовісність (суперечливість) поведінки позивача.
Б.           Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.
9.          До Верховного Суду від Представництва «ПОІНТ акціонерне товариство Кошице» надійшов відзив на касаційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, в якому з посиланням на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права наведено прохання залишити цю касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Касаційне провадження у справі.
10.          22.02.2021 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Пєскова В.Г. - головуючого, Банаська О.О., Погребняка  В.Я., відкрито касаційне провадження у справі № 912/1429/20 за касаційною скаргою Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2020 у справі № 912/1429/20. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 15.03.2021.
11.          Із 15.03.2021 по 02.04.2021 суддя Пєсков В.Г. перебував у відпустці.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій.
А.             Щодо суті касаційної скарги.
12.          Вирішуючи питання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у цій справі, Верховний Суд виходить з такого. 
13.          Згідно з частиною першою статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14.          Тому відхиляються доводи касаційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, так як це призведе до виходу за межі повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в силу положень частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.  
15.          Відтак, питанням, на яке слід надати відповідь суду касаційної інстанції, є обґрунтованість повернення судом першої інстанції заяви скаржника про забезпечення доказів.
16.          Частинами першою-четвертою статті 110 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
17.          Згідно з положеннями статті 111 ГПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, серед іншого, обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
18.          Судами першої та апеляційної інстанцій вірно зазначено, що заява про забезпечення доказів не містить обґрунтувань підстав забезпечення доказування, за яких витребуваний договір є необхідним. Твердження третьої особи про те, що нею не отримано від її попередника - Міністерства чорної металургії СРСР і Міністерства будівництва Української РСР - Договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108, за яким Мінекономіки прийняло зобов`язання солідарного боржника, зовсім не впливає на повноту збирання і оцінки судом доказів, оскільки в матеріалах справи міститься доповнення від 20.05.1994 №  4 до Договору підряду від 08.10.1987 № 063-08/20002-108, яким зміст договору викладений в новій редакції, яка і регулює відносини сторін, зокрема, і в частині прав та обов`язків Мінекономіки. При цьому нова редакція договору була долучена позивачем до позовної заяви при зверненні до суду.
19.          Слід зауважити, що статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
20.          Так, колегія суддів відзначає, що позовні вимоги позивача ґрунтувалися саме на обумовлених сторонами умовах доповнення від 20.05.1994 № 4 до Договору підряду, які були досліджені судами та котрим надано належну оцінку, зважаючи на норми частини першої статті 653 ЦК України, згідно з якою у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
21.          Щодо неможливості розгляду справи по суті без дослідження зазначеного договору, то цей довід є безпідставним, оскільки рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23.10.2020 позов задоволено, а місцевий господарський суд дійшов висновку про достатнсть доказів, наявних у матеріалах справи, для вирішення спору по суті.
22.          Із цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, зважаючи на доктрину необхідної кількості доказів, вірно виходив з того, що подані учасниками та оцінені судом докази є достатніми для висновку про виникнення, виконання/невиконання обов`язку учасником договірних відносин та відповідно для вирішення спору по суті. 
23.          Стосовно тверджень скаржника про недобросовісність поведінки позивача, то судова колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки позивач послідовно зазначав про відсутність доказів здійснення дострокової поставки залізорудних окатишів на адресу підрядника (що і було встановлено судами), а відтак дії позивача не були недобросовісними, а доводи скаржника у цій частині спрямовані на встановлення нових обставин та переоцінку доказів, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.   

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
24.          Частиною першою статті 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
25.          Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, підстав для зміни чи скасування оскаржених судових рішень колегія суддів не вбачає.

В.           Розподіл судових витрат.
26.          З огляду на залишення без задоволення касаційної скарги Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.    

          На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України за вх. № 1153/2021а залишити без задоволення. 

2.          Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2020 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 30.09.2020 у справі №  912/1429/20 залишити без змін.

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     В. Пєсков
Судді                                                                                                    О. Банасько
                                                                                                          В. Погребняк