ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/9755/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в   м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №160/9755/20  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області щодо нездійснення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді згідно заяви від 17.01.2020 року на підставі довідки про суддівську винагороду від 03 березня 2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за № Б-с-481;
рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 липня 2020 року штріх-код 0400-0322-8/61131 про відмову у перерахунку довічного утримання суддів у відставці – скасувати;
зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Жовтоводського міського суду на підставі довідки про суддівську винагороду від 03 березня 2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за № Б-с-481, виходячи з розміру 119 814 грн., в тому числі: посадовий оклад – 63 060 грн., доплата за вислугу років (80%) – 50 448 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” № 1402-VIII від 02.06.2016 р. та Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020. Проте, відповідач своїм листом штріх-код 0400-0322-8/61131 від 27.07.2020 р. повідомив про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки від 03.03.2020 р. №БС-481, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому  змушений був звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №160/9755/20  позов ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.
Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення  в частині щодо зобов`язання здійснити перерахунок  та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці  у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді на підставі довідки про суддівську винагороду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог  ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24 грудня 1974 року   обраний суддею Жовтоводського міського суду  , та згідно з наказом від 12.04.1976 року №25   обраний головою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області  . На підставі постанови Верховної Ради України від 20.04.2000 року позивача   безстроково обрано та зараховано суддею до штату Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з 20.04.2000 року відповідно до наказу №192-К від 26.04.2003 року.
Постановою Верховної Ради України від 19.09.2013 року за №604-VIII “Про звільнення суддів” ОСОБА_1 звільнено з посади судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, відповідно до п.1 ч.6 ст.126 Конституції України, у зв`язку з досягнення шістдесяти п`яти років.
18.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку, видану Територіальним управлінням ДСА України в Дніпропетровській області за №Б-с-481 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.                                          
Вказана довідка видана ОСОБА_1 , відповідно до   Закону №1402-VIII   про те, що станом на 18.02.2020 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, складає 119 814 грн., у тому числі: посадовий оклад – 63 060 грн.; доплата за вислугу років (80%)      - 50 448 грн.;  доплата за перебування на адміністративній посаді в суді – 0,00 грн.;  доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.;  доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону   України "Про судоустрій і статус суддів" - 0,00 грн.
Листом від 27.07.2020 року штріх-код 0400-0322-8/61131 відповідач повідомив позивача, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом №1402,  не працював на посаді судді 3 роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу за зверненнями, що надходять після 18.02.2020 р., виникає згідно з ст.142 Закону №1402, тобто у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 р. Враховуючи вищевикладене, Головне управляння Пенсійного фонду України дійшло висновків про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по наданій довідці Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 03.03.2020 р. №Б-с-481.
Позивач не погодившись з відмовою у перерахунку пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до  статті 126 Конституції України  незалежність і недоторканість суддів гарантується  Конституцією  і законами України.
В силу  статті 130 Конституції України  держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає  Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016  р. №1402-VIII  (далі - Закон №1402-VI).
За приписами частини першої  статті 142  Закону №1402-VI  судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним  Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (частина друга статті 142  Закону №1402-VI).
Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України.
У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У  Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013  (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у  Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Відповідно до частини третьої  статті 142 Закону №1402-VIII  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами четвертою  та п`ятою  статті 142 Закону №1402-VIII  передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини третьої  статті 135 Закону №1402-VIII  базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
Разом з цим, розділом ХІІ «Прикінцеві та  перехідні положення» Закону №1402-VIII   передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII  визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим  Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI  (далі - Закон № 2453-VI).
Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону № 2453-VI.
Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11. 2019 р.,  виключено зазначені вище пункти 22 та 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення»  Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункту 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим  Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020  визнані такими, що не відповідають  Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII зі змінами.
Так, у пунктах 16, 17 вказаного  Рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Конституційний Суд України  зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт четвертий частини шостої  статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).
Визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку з викладеним,  Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020  визнав неконституційним пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.
Статтею 152 Конституції України  передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають  Конституції України  або якщо була порушена встановлена  Конституцією України  процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. № 2-р/2020  Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.  
Перерахунок, про який просить позивач, має бути проведений з 19.02.2020 р. - з наступного дня з дати  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020, обумовлений відновленням раніше порушених його прав, відповідно до  Закону № 1402-VIII, на підставі довідки про суддівську винагороду від 03 березня 2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за № Б-с-481 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Ця справи підпадає під ознаки типової адміністративної справи, яка розглянута Верховним Судом як зразкова в порядку  статті 290 КАС України  з прийняттям рішення від 16.06.2020 р. по справі № 620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 р., а тому судом враховуються  правові висновки Верховного Суду, що викладені у такому рішенні.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII позивач як суддя у відставці набув право на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.
Проте, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок  грошового утримання судді у відставці, виходячи з конкретних відсотків, заявлені передчасно, оскільки предметом позову є відмова органу Пенсійного фонду взагалі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновленої довідки без посилань на відсотки.
Вимоги про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1  у розмірі 90% та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання слід залишити без задоволення з огляду на те, що питання відсоткового розміру виплати та наявності обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці предметом розгляду відповідачем по суті не було, з огляду на що  апеляційна скарга   відповідача підлягає задоволенню.
За приписами частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з ухваленням нового рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  317,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  на   рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №160/9755/20   -  задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №160/9755/20  скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді.  
В цій частині ухвалити нове судове рішення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на підставі довідки від 03.03.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-481 та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена   шляхом подання касаційної скарги    безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко