ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р. 	Справа № 440/4584/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова)  по справі № 440/4584/19
за позовом         ОСОБА_1  
до       Подільської районної у м. Полтаві ради                         
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
05.04.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправними рішень та бездіяльності, вчинених Подільською районною у м. Полтаві радою на виконання рішення суду по справі № 440/4584/19, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Подільської районної у м. Полтаві ради щодо невиконання ухвали суду від 24.12.2019 у справі № 440/4584/19 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Подільської районної у м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн;
- у разі встановлення порушення законодавства щодо невиконання судового рішення, яке містить ознаки кримінального правопорушення постановити окрему ухвалу.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 заяву повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог зазначає, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи, дійшовши висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, не врахував, що після відповіді відповідача від 30.12.2020, виконавчий лист перебував на примусовому виконанні, та після отримання  постанови про повернення виконавчого листа від 30.03.2021, заявник  в межах 10 днів, тобто в строки, встановлені ст. 383 КАС України, звернувся із зазначеною заявою. Проте цим обставинам суд першої інстанції оцінки не надав, що призвело до невірного вирішення справию
Подільська районна у м. Полтаві рада (далі - відповідач) не надала відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2019, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 закрито провадження у справі №440/4584/19 за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Подільської районної у м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн.
На виконання ухвали суду, 07.04.2020 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 440/4584/19 (а.с. 148), який пред`явлено заявником до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області.
22.05.2020 виконавчий лист повернуто стягувачеві з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органах Казначейства, що підтверджується листом від 22.05.2020 (а.с. 149).
В подальшому заявник звертався до відповідача із заявою щодо виконання судового рішення від 24.12.2019.
На звернення ОСОБА_1 від 17.12.2020 відповідач 30.12.2020 листом повідомив позивача, що не в змозі виконати рішення суду, посилаючись на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2020, якою відмовлено у задоволенні його заяви про зміну способу виконання судового рішення у справі № 440/4584/19, а також відсутності відкритих рахунків у банках (зв.б. а.с. 211 - а.с. 212).
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо виконання ухвали суду від 24.12.2019, заявник 05.04.2021 звернувся до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України. 
Повертаючи заяву про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд першої інстанції виходив із того, що остання подана поза межами строків, встановлених ч. 4 ст. 383 КАС України. 
Надаючи правову оцінку  обставинам справи, доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином,  рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 2 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення своїх прав щодо невиконання рішення суду ОСОБА_1 дізнався 30.12.2020 з листа відповідача, в той час як із вказаною заявою звернувся 05.04.2021, а отже пропустив десятиденний строк на її подання, встановлений ч. 4 ст. 383 КАС України. 
Колегія суддів вважає зазначені висновки суду передчасними з огляду на наступне.
За частиною 4 статті 383 КАС України визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині 1 цієї статті, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому граничним (присічним) строком звернення до суду із такою заявою є останній день завершення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за відповідним рішенням суду.
Крім того, положення частини 2 статті 383 КАС України, визначаючи вимоги до заяви про визнання протиправною бездіяльності, вказують, що остання має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання (п.7) та інформацію про хід виконавчого провадження (п.8).
Аналіз зазначених вище норм свідчить, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.
Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.01.2021 по справі № 640/1364/19.
Суд першої інстанції виходив з того, що відлік десятиденного строку на звернення із заявою слід відраховувати від дати складання листа Подільської районної у м. Полтаві ради 30.12.2020, тобто початок перебігу звернення із заявою суд пов`язує з обставинною невиконання судового рішення відповідачем в добровільному порядку.
Колегія суддів зазначає, що звернення заявника до Подільської районної у м. Полтаві ради, та надання нею відповіді 30.12.2020 не пов`язано з невиконанням судового рішення в примусовому порядку, позаяк виконавче провадження ВП № 64198640 відкрито тільки 21.01.2021.
Заявник, в заяві про визнання неправомірною бездіяльності зазначав про обставини пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відкриття виконавчого провадження 21.01.2021 та повернення виконавчого документу 30.03.2021. 
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30.03.2021 виконавчий лист № 440/4854/19 повернуто стягувачу. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 30.03.2024 (зв.б. а.с. 212-а.с. 213). 
Позивач зазначав, що вказану постанову отримав 02.04.2021, до суду звернувся із заявою в порядку статті 383 КАС України 05.04.2021, тобто в десятиденний строк.
Зазначеним обставинам судом першої інстанції не надано оцінки, як і наведено обставин їх неврахування. 
За таких обставин, приймаючим до уваги, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання станом на час звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС  України не завершився, а висновок суду першої інстанції щодо початку перебігу строку, встановленого частиною 4 статті 383 КАС України є помилковим, колегія суддів приходить до висновку про передчасність постановленого судом рішення про повернення заяви.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 34, 243, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі № 440/4584/19 - скасувати.
Справу № 440/4584/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій