УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 672/47/21
Провадження № 22-ц/4820/783/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2021 року (суддя Шинкоренко С.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
в с т а н о в и в :
У січні 2021 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 25.09.2019 відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами, Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.
Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення станом на 27.11.2020 заборгованості у розмірі 25 400,03 грн., яка складається з наступного:
- 19 603,49 грн. - заборгованість за кредитом;
- 5746,54 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;
- 50 грн. - штрафи.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.09.2019 у розмірі 25 400,03 грн., та судові витрати у розмірі 2102 грн.
       Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» - 19603 грн. 49 коп. заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 1622 грн. 11 коп.
Не погоджуючись з цим рішенням, АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги.
Вважає вказане рішення постановленим з порушенням матеріальних норм права.
Посилається на те, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з цими Умовами та Правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, отже, ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
Доказом наявності факту виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» є фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією та сплати періодичних платежів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України).
Апелянт не погоджується з висновком суду про відмову у стягненні процентів за користування кредитними коштами. Навіть у випадку непідписання позичальником Умов та Правил останній, отримавши кредитну картку, скористався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати процентну ставку. До матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор, між сторонами погоджено, а саме його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч. 
Крім того, Паспорт споживчого кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до ЗУ «Про споживче кредитування», і строк кредиту зазначається в розділі №2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування», де зазначено строком кредитування 240 місяців.
Розділ №7 Паспорту «Інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої відповідно до ст. 643 ЦК України кредитор повинен був отримати відповідь - згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав з запізненням, то це немає значення, якщо Банк з цим погоджується.
Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Дане зазначення у договорі є обов`язковим і говорить про той факт, що кредитодавець вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту на картці, виходячи з фінансового стану позичальника та його історії обслуговування в Банку. Жодним чином дане посилання не змінює основні умови кредитування такі як строк, відсоткову ставку, право дострокового погашення тощо.
Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, однак, процентна ставка змінюється в будь-якому кредитному договорі, оскільки в разі порушення позичальником умов кредитування до нього застосовуються штрафні санкції - підвищена відсоткова ставка, пеня тощо, і всі ці нарахування змінюють реальну відсоткову ставку, яка може бути мінімальною і складатись з самих відсотків у випадку сумлінного виконання позичальником своїх обов`язків.
Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.  
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається. 
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що на підтвердження укладення даного кредитного договору Банком до матеріалів справи долучено анкету-заяву позичальника від 25.09.2019, що відповідає даті укладення кредитного договору, зазначеній в позові. В даній анкеті-заяві вказані паспортні дані відповідача, стоїть його підпис (а. с.7).
Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 27.11.2020 відповідач має заборгованість перед Банком в сумі - 25 400 грн. 03 коп., яка складається з: 19 603 грн. 49 коп. заборгованості за кредитом; 5746 грн. 54 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 50 грн. штрафу (а. с. 6).
Однак, в даній анкеті-заяві не визначені будь-які умови отримуваного кредиту, як то проценти за користування коштами, розмір штрафу, пені тощо.
Крім того, позивачем долучено витяг з тарифів про умови кредитування без дати і підпису відповідача (а. с. 9-16).
Також, в підтвердження укладення даного кредитного договору, позивачем долучено до матеріалів справи «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», де визначено умови кредитування. Даний документ, як стверджував представник позивача у своєму позові, підписаний простим електронним підписом відповідача 25.09.2019 року (а. с. 8).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема штраф за несвоєчасну сплату кредиту і проценти за користування кредитними коштами.
       Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, посилався на «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку ресурс: www.a-bank.com.ua.
До матеріалів справи долучено «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому зазначено, що ОСОБА_1 25.09.2019 року о 10.57 підписав вказаний документ простим цифровим підписом шляхом підтвердження ОТП 29 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг (з якими, як встановлено вище відповідач у належний спосіб не ознайомлений) (а. с. 7-зворот).
Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші додаткові положення.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та штрафів, суд виходив з того, що в анкеті-заяві не визначені будь-які умови отримуваного кредиту, як то проценти за користування коштами, розмір штрафу тощо. Суд визначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Роздруківка із сайту позивача, за висновками суду першої інстанції, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг А-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Оцінюючи той факт, що за твердженнями Банку відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» простим цифровим підписом, суд дійшов висновку про недопустимість такого доказу.
Позивачем не долучено до матеріалів справи такого доказу, як договір, з приводу використання простого ЕП, укладений у письмовій формі з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП.
Без існування такого договору не можна стверджувати про законність використання позивачем простого ЕП при підписанні будь-яких угод із відповідачем у справі.
З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року справа №342/180/17 висловлено наступну правову позицію: Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII«Про захист прав споживачів».
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
У відповідності до п.29 розділу VI Положення Про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого Постановою Правління НБУ 14.08.2017 р. № 78 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.02.2019 № 42) визначено, що :
Фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог:
1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком;
2) використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту14 розділу II цього Положення.
У свою чергу, п.14 розділу ІІ вищевказаного Положення передбачено, що: 
Використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
Посилання апелянта на те, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з цими Умовами та Правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку, є необґрунтованим та не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки в самій анкеті-заяві відсутня домовленість сторін договору щодо умов кредитування, а саме про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту тощо, а наявні лише анкетні дані позичальника та його контактна інформація.
Твердження АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, отже, ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти, не доводить позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. 
Аргументи апеляційної скарги про те, що доказом наявності факту виконання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» є фактичне прийняття пропозиції до укладення договору дією та сплати періодичних платежів, є безпідставними. Так, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Банк не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції доказів того, що на момент укладення договору діяли саме зазначені у позові умови кредитування, а не інші.
Посилання апелянта на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо, що навіть у випадку непідписання позичальником Умов та Правил останній, отримавши кредитну картку, скористався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати процентну ставку, і що цей Паспорт споживчого кредиту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, висновків суду першої інстанції не спростовує. Апеляційний суд погоджується з висновками суду, що позивачем не долучено до матеріалів справи договору з приводу використання простого електронного підпису, укладений у письмовій формі з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП. Без існування такого договору не можна стверджувати про законність використання позивачем простого ЕП при підписанні будь-яких угод із відповідачем у справі.
Посилання апелянта на те, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, однак, процентна ставка змінюється в будь-якому кредитному договорі, оскільки в разі порушення позичальником умов кредитування до нього застосовуються штрафні санкції - підвищена відсоткова ставка, пеня тощо, і всі ці нарахування змінюють реальну відсоткову ставку, яка може бути мінімальною і складатись з самих відсотків у випадку сумлінного виконання позичальником своїх обов`язків, також не підтверджує поінформованість позичальника про розмір відсоткової ставки у випадку невиконання ним умов договору.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк