ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10360/19                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року                                                                      м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів:          Мєзєнцева Є. І., Файдюк В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року
у справі № 640/10360/19 (розглянуто у письмовому провадженні)
за позовом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»
до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 
про  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" (надалі - позивач, ДП "Центр державного земельного кадастру") з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 11.03.2019 року №202661207.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що термін реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є даними податкової звітності, які є предметом камеральної перевірки та повинні досліджуватись під час її проведення позапланової перевірки, що є підставою для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі такого акта перевірки. Крім того, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві було прийнято з порушенням встановленого пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України п`ятнадцятиденного строку прийняття такого рішення та свідчить про його незаконність.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог  - відмовлено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що відповідно до показників ЄРПН 15.01.2019 року о 18-02 постачальником Центру ДЗК ПП "ПРОНЕТ" була зареєстрована податкова накладна від 28.12.2018 року № 60 на суму ПДВ 2258400,00 грн. Вказано, що сума ПДВ, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, збільшилася на 2258400,00 не о 18-02, а о 21-20, тобто, після закінчення операційного дня, що позбавило Центр ДЗК можливості своєчасно зареєструвати податкові накладні від 28.12.2018 року №№84, 82, 69, 75, 78, 77, 76, 72, 80, 73, 79, 81, 74.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що співробітниками Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75,, в порядку пункту 76.3 статті 76 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" в Єдиному реєстрі податкових накладних за лютий-грудень 2018 року.
За результатом перевірки контролюючим органом складено відповідний акт від 06.02.2019 року №647/26-15-12-07-20/21616582 (надалі - Акт перевірки).
Камеральною перевіркою встановлені порушення державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначені в таблиці 1.
На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 11.03.2019 року №20266/207, яким до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ у розмірі 2285327,88 грн. застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 228532,78 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ у розмірі 262,91 грн. застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 52, 58 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ у розмірі 106, 76 грн. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 32,03 грн.; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ у розмірі 338, 39 грн. застосовано штраф у розмірі 40% у сумі 135,37 грн.
Позивач, вважаючи, що спірне податково повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, визначеному в п.120.1 ст. 120 Кодексу, у зв`язку з чим виносячи податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу, відповідач діяв в межах своїх повноважень та правомірно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).
Відповідно до п.п. 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість  (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Пунктом 76.3 цієї ж статті визначено що, камеральна перевірка з інших питань (в тому числі і з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних) проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто протягом 1095 днів.
З огляду на зазначене, в розумінні пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення податковим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку, достатніми є дані Єдиного державного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.
Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну (розрахунок коригування) та зареєструвати її в ЄРПН.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН.
Згідно з п.п. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Кодексу ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. За результатами перевірок, визначених п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального Органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
-          для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
-          для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
-          для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Підпунктом 200-1.3 ст. 200-1 ПК України встановлено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за встановленою у цьому пункті формулою (надалі також - реєстраційна сума).
Згідно пункту 13 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - Порядок) ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.
Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку. Електронний рахунок відкривається платнику податку Казначейством автоматично на безоплатній основі.
Згідно з пунктами 10, 12 зазначеного Порядку зареєстрованим платникам податку значення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується ДФС. Якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки).
У пунктах 13, 14 зазначеного Порядку визначено, що ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про суми поповнення електронних рахунків (в тому числі додаткових електронних рахунків) та залишків на таких рахунках.
Таким чином, платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкову накладну у разі якщо сума, зазначена в такій податковій накладній, є не меншою ніж сума на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Дана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які вже неодноразово висловлювалися в постановах від 19.04.2019 у справі № 804/558/17, від 29.01.2019 року по справі № 805/4868/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Згідно з пунктом 120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Отже, в даному випадку Податковим кодексом України не передбачено виключень щодо застосування норм статті 120-1 ПК України за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН для окремих випадків, пов`язаних з такими порушеннями, у тому числі у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН податкової накладної, складеної без факту здійснення оплати по господарським операціям.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що позивачем не було своєчасно зареєстровано наступні податкові накладні: №72//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 10:19; №71//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 11:04; №70//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 21.11.2018 о 08:26; №73//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 20.11.2018 о 10:15; №67//08 від 28.02.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:38; №85//21 від 31.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 10:18; №60//24 від 23.10.2018 року, а зареєстровано 11.01.2019 о 11:51; №55//08 від 30.06.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:49; №54//08 від 31.05.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:44; №37//08 від 31.01.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:37; №42//08 від 30.04.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:43; №51//08 від 31.03.2018 року, а зареєстровано 21.01.2019 о 10:39; №19//16 від 28.02.2018 року, а зареєстровано 17.01.2019 о 12:49; №31//17 від 30.11.2018 року, а зареєстровано 18.01.2019 о 04:28; №192//12 від 31.12.2018 року, а зареєстровано 17.01.2019 о 11:21; №84//20 від 30.11.2018 року, а зареєстровано 02.01.2019 о 12:30; №68//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 11:04; №66//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 10:17; №67//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 19.11.2018 о 10:17; №69//22 від 24.10.2018 року, а зареєстровано 21.11.2018 о 08:25; №56//30 від 31.10.2018 року, а зареєстровано 10.12.2018 о 04:27; №97//16 від 30.11.2018 року, а зареєстровано 18.12.2018 о 02:02; №84 від 28.12.2018 року, а зареєстровано 18.01.2019 о 12:00; №69//21 від 12.12.2018 року, а зареєстровано 11.01.2019 о 05:14; №54//02 від 27.12.2018 року, а зареєстровано 18.01.2019 о 09:43; №55//02 від 27.12.2018 року, а зареєстровано 18.01.2019 о 09:44; №42//02 від 30.10.2018 року, а зареєстровано 21.11.2018 о 11:51.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що позивачем здійснювалась реєстрація податкових накладних виписаних за січень, - червень, серпень - грудень 2018 року з порушенням строків, визначених пунктом 201.10 ст. 201 розділу V Кодексу.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем своєчасно зареєстровано вищезазначені податкові накладні, а контролюючим органом неправомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Щодо твердження апелянта на те, що сума ПДВ, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН, збільшилася на 2258400,00 не о 18-02, а о 21-20, тобто, після закінчення операційного дня, що позбавило Центр ДЗК можливості своєчасно зареєструвати податкові накладні від 28.12.2018 року №№84, 82, 69, 75, 78, 77, 76, 72, 80, 73, 79, 81, 74, колегія суддів не бере до уваги.
Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, що контролюючим органом до позивача застосовано штрафні санкції за податкові накладні, під іншими номерам та, які підлягали реєстрації в першому - четвертому періоді 2018 рок.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даній позовній заяві позивачем не оскаржується бездіяльність контролюючого органу щодо не своєчасної реєстрації податкової накладної від 28.12.2018 року № 60 на суму ПДВ 2258400,00 грн та позбавлення зареєструвати податкові накладні від 28.12.2018 року №№84, 82, 69, 75, 78, 77, 76, 72, 80, 73, 79, 81, 74, а отже бездіяльність контролюючого органу судом не підлягає дослідженню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий суддя                                                                      Г. В. Земляна

Судді:                                                                                          Є. І. Мєзєнцев
                                                                                                    В. В. Файдюк