УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
07 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/21960/20
провадження № К/9901/19677/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі № 640/21960/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, третя особа - Київська міська рада, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
1) визнати протиправним та скасувати Висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10.09.2020 за результатами розгляду скарги Київської міської ради від 14.08.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.2020 за №17440-26-20 та, а саме щодо скасування наступних реєстраційних дій:
- рішення від 25.09.2019 № 48852673, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською Мариною Анатоліївною;
- рішення від 17.03.2020 №51652725, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою Іриною Григорівною;
2) визнати протиправним та скасувати повністю Наказ Міністерства юстиції України №3454/5 від 02.10.2020, яким скаргу Київської міської ради від 14.08.2020 задоволено частково, скасовано рішення від 25.09.2019 № 48852673, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською Мариною Анатоліївною; скасовано рішення від 17.03.2020 №51652725, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою Іриною Григорівною, а у задоволенні інших вимог відмовлено;
3) зобов`язати Міністерство юстиції України поновити у строк 10 днів з моменту прийняття рішення суду записи, що були скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: в частині скасування наступних реєстраційних дій:
- рішення від 25.09.2019 № 48852673, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською Мариною Анатоліївною;
- рішення від 17.03.2020 №51652725, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою Іриною Григорівною.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2020, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено повністю.
Не погодившись з такими судовими рішенням, Міністерство юстиції України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, справу № 640/21960/20 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для розгляду зі стадії апеляційного перегляду.
Дослідивши зміст касаційної скарги Міністерства юстиції України, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Колегія суддів встановила, що Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 18.09.2020 відкрив провадження у цій справі та постановив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Водночас за приписами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Суд касаційної інстанції наголошує, що процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальної низки аналогічних за змістом вимог.
Натомість у касаційній скарзі не обґрунтовано посилання на наявність обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, і такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Щодо зазначення відповідачем у касаційній скарзі про те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 26.04.2019 у справі №  821/669/17, то колегією суддів встановлено, що це судове рішення було скасоване постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021.
Посилання скаржника у скарзі на висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 19.06.2019 у справі № 826/9614/17, від 22.08.2018 у справі № 826/10548/17, від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17 лише підтверджують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зроблених у цій справі.
За правилом пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що оскаржені судові рішення ухвалені в справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, і передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин немає, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись приписами статей 13, 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №   640/21960/20.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб