ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/8339/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду 28 січня 2021 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №  280/8339/20, розглянутої у письмовому провадженні
за позовом    ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,   

     ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.11.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ  в Запорізькій області), в якому просить  визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ України в Запорізькій області № 912390192310 від 10.11.2020 року про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди;  зобов`язати ГУ ПФУ України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплачувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди, починаючи з 19.02.2020 року.  стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь позивача 100 000 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав та інтересів на здійснення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % суддівської винагороди, замість вірного розміру 90 % суддівської винагороди.
У відзиві на позов відповідач посилається на безпідставність позовних вимог, в зв`язку з чим у їх задоволенні просить відмовити.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду 28.01.2021 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 912390192310 від 10.11.2020 року про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % суддівської винагороди, зобов`язано відповідача здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці   ОСОБА_1 , виходячи із 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. На користь  позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати зі сплати судового збору сумі 840,80 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо  перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70% суддівської винагороди, замість вірного розміру 90% суддівської винагороди, та задовольнити позовні вимоги в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач  посилається на правомірність висновків  суду першої інстанції та у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.
Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення  суду першої інстанції відповідає в повному обсязі, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що суддя у відставці ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 27.09.2016 року отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010 року №2453-VІ (далі Закон №2453-VІ). 
Згідно із розрахунком вих. № 03/2823/16 від 26.09.2016 року Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, який подавався в матеріали пенсійної справи, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 26.09.2016 року становив 30 років 01 місяць 19 днів, що в подальшому підтверджено постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28.11.2016 року в адміністративній справі № 202/6430/ 16-а.
Позивачем 04.03.2020 року подано заяву до пенсійного фонду про перерахунок довічного грошового утримання, в чому відповідачем відмовлено рішенням № 20 від 10.03. 2020 року, яке позивачем оскаржене до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2020 року по справі № 280/3594/20 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області № 20 від 10.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, зобов`язано ГУ ПФУ України в Запорізькій області  здійснити перерахунок та виплату позивачу як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою Третього апеляційного адміністративного суду № 150 від 28.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.
ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання судового рішення у справі № 280/3594/20, здійснило 10.11.2020 року перерахунок судді у відставці   ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, у розмірі 50 % із суддівської винагороди, встановленої Довідкою № 150 від 28.02.2020 року, що підтверджено рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області № 912390192310 від 10.11.2020 року.
Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Положеннями  ч.2 статті 19, ч. 1 статті 126 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
З 29.11.2016 року почав діяти Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06. 2016 року №1402-VIIІ (далі Закон №1402-VIIІ) ,згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453-VIIІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
За приписами ч. 1,2 статті 142 Закону №1402-VIIІ  судді, який вийшов у відставку, після досягнення ,зокрема, чоловіками, віку 62 років, встановленого ст.26  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.  При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч.1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до ч. 3,4,5  статті 142 Закону №1402-VIIІ  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 %  суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді; у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно положень ч.3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з тим, п. 22,23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI; до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10. 2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.
Приписами п. 24,25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п. 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікацій ного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень    Закону №1402-VIII  різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Таким чином з 19.02.2020 року - наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді,  при цьому у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Здійснивши аналіз чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений ч. 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 % зі збільшенням на 2 % за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.
Із матеріалів справи вбачається, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право позивачу  на отримання щомісячного довічного грошового утримання за  Законом №1402-VIII, підлягає  врахуванню трудовий стаж позивача, а саме: 30 років 01 місяць 19 днів,  при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 70 %, а саме: 50 % (20 років роботи на посаді судді) + 10 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
В силу викладеного посилання апелянта на наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за  Законом №1402-VIII виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленого Законом №2453-VI - є неправномірним.
Так як  рішенням № 912390192310 від 10.11.2020 року безпідставно зменшене позивачу відсоткове значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання позивача, до 50%, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов в цій частині, скасував оскаржуване рішення пенсійного органу, зобов`язав відповідача здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані.
Оскільки  судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. 315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд

              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду 28 січня 2021 року  в адміністративній справі №  280/8339/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 червня 2021 року і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до  пункту 2 частини 5 статті  328 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак