ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №  640/10614/19                                                Головуючий у І інстанції - Головань О.В.
             Суддя-доповідач - Мельничук В.П.                                                                            

П О С Т А Н О В А
            І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  08 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                 суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,  

                           при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД 2007" до Головного управління ДПС у м. Києві про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД 2007" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.02.2019 року № 0157811207.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає фактичним обставинам, суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню, позаяк при реєстрації зведених податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, що були перелічені в Акті камеральної перевірки № 479/26-15-12-07/34818539 від 05.02.2019 та у розрахунку штрафу за порушення реєстрації ПН/РК до ПН в ЄРПН, який є додатком до податкового повідомлення-рішення від 22.02.2019 № 0157811207, та які були заповнені Позивачем на підставі вимог п.11 Порядку, до Позивача не може бути застосована передбачена п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді у вигляді накладення штрафу, оскільки складені Позивачем податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних не надаються отримувачу (покупцю) та зведені податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних, складені Позивачем на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування відповідно до ст. 197 Податкового кодексу України.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 22.02.2019 року № 0157811207 в частині 2 417 614, 23 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Також контролюючим органом вказано на правомірність оскаржуваного рішення, оскільки при перевірці було встановлено порушення строків реєстрації податкових накладних, а відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не є підставою для застосування штрафних санкцій виключно у випадку одночасної наявності двох умов: податкова накладна, що не надається отримувачу (покупцю), та складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), яких Позивачем не дотримано.
Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві у встановлений судом апеляційної інстанції строк не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Натомість, Позивачем під час апеляційного розгляду справи в судовому засіданні надано пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД 2007" (код 34818539) зареєстроване в якості юридичної особи 06.02.2007 р., перебуває на обліку в якості платника податків у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Подільському районі (Подільський район м. Києва); 86.21 Загальна медична практика (основний); 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; 85.59 Інші види освіти, н. в. і. у.; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 86.22 Спеціалізована медична практика; 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я; 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; 58.14 Видання журналів і періодичних видань; 58.19 Інші види видавничої діяльності; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у. 
Головним державним ревізором-інспектором відділу моніторингу камеральних перевірок податкової звітності управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві Кравченко Л.Б. на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 у порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ "НЕОМЕД 2007" за 2017 - 2018 року, про що складено акт перевірки від 05.02.2019 за №479/26-15-12-07/34818539.
Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД 2007" термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 28.02.2017 № 1, від 31.01.2017 № 338, від 28.02.2017 № 2, від 28.02.2017 № 3, від 28.02.2017 № 424, від 31.03.2017 № 2, від 31.07.2017 № 2, від 31.07.2017 № 5, від 30.04.2017 № 1, від 31.03.2017 № 1, від 31.03.2017 № 519, від 20.04.2017 № 2, від 30.04.2017 № 519, від 31.05.2017 № 512, від 31.05.2017 № 511, від 31.05.2017 № 513, від 31.07.2017 № 6, від 31.07.2017 № 4, від 31.07.2017 № 3, від 31.10.2017 № 4, від 31.07.2017 № 463, від 31.07.2017 № 8, від 31.07.2017 № 7, від 31.08.2017 № 385, від 31.10.2017 № 5, від 31.10.2017 № 2, від 30.09.2017 № 1, від 30.09.2017 № 2, від 30.09.2017 № 435, від 31.10.2017 № 1, від 31.10.2017 № 461, від 31.10.2017 № 3, від 30.11.2017 № 443, від 31.12.2017 № 504, від 31.10.2018 № 851, від 30.11.2018 № 822, від 31.12.2018 № 793, від 31.01.2018 № 439, від 28.02.2018 № 483, від 19.03.2018 № 339, від 16.03.2018 № 280, від 31.03.2018 № 601, від 20.04.2018 № 589, від 30.04.2018 № 588, від 25.04.2018 № 590, від 31.05.2018 № 728, від 26.05.2018 № 727, від 30.06.2018 № 764, від 30.06.2018 № 763, від 31.07.2018 № 763, від 31.08.2018 № 735, від 30.09.2018 № 745.
За наслідками перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № 0157811207 про застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування податкових накладних на підставі пп. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України у розмірі 2 419 122,46 грн.
За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 10.05.2019 р. № 21369/6/99-99-11-06-01-25 податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 №0157811207 залишено без змін.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом. 
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач посилається на загальні вимоги п. 16 Порядку № 1307, які передбачають зазначення ставки податку та коду пільги, тоді як спеціальні вимоги п. 11 Порядку № 1307 передбачають інший порядок зазначення інформації про наявність пільг з оподаткування, і вони Позивачем дотримані.
При цьому, п. 16 Порядку № 1307 також містить правило, згідно з яким у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у п. 11 цього Порядку, графи 3, 5-9 не заповнюються. 
З врахуванням викладеного, зазначена Позивачем у податкових накладних інформація свідчить про дотримання таких умов як - податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2020 у справі № 520/8489/19.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.
Приписами п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з вимогами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
-          для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
-          для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Оцінюючи вчинення податкового правопорушення Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОМЕД 2007" в частині позовних вимог, які є предметом апеляційного оскарження колегія суддів вказує на таке.
Суд першої інстанції вірно вказав, що Позивач, не заперечуючи факт порушення термінів реєстрації, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, щодо податкових накладних від 28.02.2017 № 1, від 31.01.2017 № 338, від 28.02.2017 № 2, від 28.02.2017 № 3, від 28.02.2017№ 424, від 31.03.2017 № 2, від 31.07.2017 № 2, від 31.07.2017 № 5, від 30.04.2017 № 1, від 31.03.2017 № 1, від 31.03.2017 № 519, від 30.04.2017 № 519, від 31.05.2017 № 512, від 31.05.2017 № 511, від 31.05.2017 № 513, від 31.07.2017 № 6, від 31.07.2017 № 4, від 31.07.2017 № 3, від 31.10.2017 № 4, від 31.07.2017 № 463, від 31.07.2017 № 8, від 31.07.2017 № 7, від 31.08.2017 № 385, від 31.10.2017 № 5, від 31.10.2017 № 2, від 30.09.2017 № 1, від 30.09.2017 № 2, від 30.09.2017 № 435, від 31.10.2017 № 1, від 31.10.2017 № 461, від 31.10.2017 № 3, від 30.11.2017 № 443, від 31.12.2017 № 504, від 31.10.2018 № 851, від 30.11.2018 № 822, від 31.12.2018 № 793, від 31.01.2018 № 439, від 28.02.2018 № 483, від 31.03.2018 № 601, від 30.04.2018 № 588, від 31.05.2018 № 728, від 30.06.2018 № 764, від 30.06.2018 № 763, від 31.07.2018 № 763, від 31.08.2018 № 735, від 30.09.2018 № 745, вказав на наявність підстав для звільнення від застосування передбаченої пп. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України відповідальності, тоді як Відповідач посилається на відсутність  двох обов`язкових умов для звільнення від відповідальності. 
В свою чергу, системний аналіз ст. 201, п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових:
-          податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю);
-          податкова накладна повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 816/1488/17.
Згідно з матеріалами справи та загальнодоступною інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "НЕОМЕД 2007" провадить господарську діяльність з медичної практики та є закладом охорони здоров`я, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру (код КВЕД 86.21) та ліцензією на провадження діяльності з медичної практики серії АГ № 6032-3 від 26.10.2011, виданою МОЗ України.
Відповідно до пп. 197.1.5 п. 197.1 ст.197 Податкового кодексу України послуги з охорони здоров`я, які надаються (постачаються) закладом охорони здоров`я, звільнені від оподаткування.
Згідно з вимогами п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).
Наказом Мінфіну від 31.12.2015 р. № 1307 затверджено форми податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної.
Згідно з п. 8 Порядку №1307 (в редакції станом на 31.12.2018 р.) при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, в тому числі, 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.
В п. 11 Порядку № 1307 визначено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися: 1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування; 2) в операціях, звільнених від оподаткування.
Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.
У разі складання зведеної податкової накладної в графі "Зведена податкова накладна" робиться помітка "X" (в редакції до набрання чинності наказом Мінфіну від 23.02.2017 р. № 276).
У разі складання зведеної податкової накладної у графі "Зведена податкова накладна" зазначається код ознаки: 1 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України; 2 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України; 3 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 15 цього Порядку; 4 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 19 цього Порядку.
У зведених податкових накладних, у яких зазначено код ознаки 1 або 2, у графі "Отримувач (покупець)" платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.) у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "600000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється, а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності). У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, рядки VІІ-ІХ Розділу А не заповнюються. У графі 10 зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, вказується вартість (частина вартості) товару/послуги, необоротного активу, на яку нараховується податок відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу, згідно з основною ставкою податку та ставкою податку 7 відсотків, які застосовуються при нарахуванні податкових зобов`язань. У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3.1, 3.2, 3.3, 5-9, 12 не заповнюються.
Згідно з п. 16 Порядку №1307 таблична частина податкової накладної складається з двох розділів: А і Б.
До розділу Б податкової накладної вносяться дані у розрізі опису (номенклатури) постачання товарів/послуг, а саме:
6) до графи 8 - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.
У графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування;
7) до графи 9 - код пільги.
Графа 9 заповнюється у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, звільнених від оподаткування податком на додану вартість.
У графі 9 зазначається код відповідної пільги з податку на додану вартість згідно з Довідниками податкових пільг (Довідник податкових пільг, що є втратами доходів бюджету, або Довідник інших податкових пільг), які затверджені ДФС станом на дату складання податкової накладної.
У разі здійснення пільгових операцій, які не внесені до вказаних довідників (у зв`язку із запровадженням нової пільги) станом на дату складання податкової накладної, у графі 9 проставляється умовний код "99999999", а у відведеному полі зазначаються відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи Податкового кодексу України та/або міжнародного договору (угоди), якими передбачено звільнення від оподаткування.
У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, рядки VII-IX не заповнюються.
У разі складання податкової накладної на операції з постачання товарів/послуг, які звільняються від оподаткування податком на додану вартість, рядки II-VIII не заповнюються.
У податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3, 5-9 не заповнюються. 
Згідно з податковими накладними, переліченими вище, такі накладні заповнені згідно з вимогами п. 11 Порядку № 1307, а саме - у верхній лівій частині у графі "Зведена податкова накладна" зазначено Х або код ознаки: 1 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (в залежності від дати оформлення податкової накладеної), у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" зроблено помітку "X" та зазначено тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість), у графі "Отримувач (покупець)" зазначачено власне найменування (П. І. Б.) у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставлено умовний ІПН "600000000000", при цьому, графи 8 та 9 розділу Б не заповнені.
Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що вказані податкові накладні оформлені згідно зі спеціальними вимогами п. 11 Порядку № 1307 щодо податкових зобов`язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України і містять однозначну інформацію щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість.
При цьому, Відповідач посилається на загальні вимоги п. 16 Порядку № 1307, які передбачають зазначення ставки податку та коду пільги, тоді як спеціальні вимоги п. 11 Порядку № 1307 передбачають інший порядок зазначення інформації про наявність пільг з оподаткування, які Позивачем дотримані.
В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена Позивачем у податкових накладних інформація свідчить про дотримання таких умов як - податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, а відповідно, висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для застосування до Позивача штрафних санкцій, передбачених п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України щодо вказаних податкових накладних є протиправним, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2020 у справі № 520/8489/19.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним змісту акту перевірки, письмовим поясненням, наданим Відповідачем в суді першої інстанції, а отже, доводи викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, а надалі не знайшли свого належного підтвердження і під час розгляду апеляційної скарги. 
Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості Відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).
У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).
Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для колегії суддів при вирішенні даної справи
Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково та cкасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 22.02.2019 року № 0157811207 в частині, з чим погоджується колегія суддів.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в зазначеній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,    328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                                  О.М. Оксененко

Повний текст складено 08.04.2021 року.