ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/531/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/3287/20 Категорія: 305010900 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       07 квітня 2021 року                                                        м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

учасники справи:
позивач (скаржник) – МТСБУ,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 (повний текст складено 23.12.2020, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

МТСБУзвернулося у серпні 2020 року до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12512,40 грн., мотивуючи про те, що ОСОБА_1 23.02.2016 близько 15 год. 15 хв. по вул. Леніна, 54 у м. Умань, керуючи автомобілем Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_1 , порушив ПДР та пошкодив автомобілі Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 , та Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 . Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2016 у справі №705/1760/16-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту строком на 12 діб без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно Звіту №18/03-353 про оцінку автомобіля Рено Меган, номерний знак НОМЕР_4 , від 18.04.2016 вартість матеріального збитку, завданого власнику ОСОБА_2 в результаті ДТП, складає 13724,00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/2675998). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із Повідомленням про ДТП від 25.02.2016 та Заявою про виплату страхового відшкодування від 09.03.2016.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 11932,40 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилася на основі: 1) Звіту №18/03-353 від 11.04.2016; 2) Наказу №5734 від 18.07.2016; 3) платіжне доручення №5128рв від 06.06.2016; 4) платіжне доручення №5734рв від 20.07.2016.
На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 12 512,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
На підставі положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, отже позивач у цій справі, виплативши страхове відшкодування для покриття збитків від ДТП, спричиненого відповідачем, має право зворотної вимоги до останнього.
Крім того, позивач у цій справі вважає причини пропуску позовної давності поважними, оскільки звернувся до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування в межах процесуального строку звернення до суду за захистом порушеного права, що, на його думку, є підставою для поновлення відповідних строків про судовому розгляді цієї справи.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 позовні вимоги у справі залишено без задоволення, так як позивачем не надано доказів підтвердження розміру збитків від пошкодження автомобіля, тобто позовні вимоги є необґрунтованими.Одночасно суд вказав, що позивач з поважних причин пропустив строки позовної давності для пред`явлення позовних вимог у цій справі, що стало підставою для їх поновлення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав через відділення поштового зв`язку 05.02.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду в цій справі, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. В обґрунтування вказано на те, що при розгляді цієї справи позивачем було помилково долучено до позовної заяви звіт №18/03-0355 від 02.04.2016 про оцінку іншого транспортного засобу. Насправді позовні вимоги обґрунтовуються звітом №18/03-0353 від 11.04.2016, який додається до апеляційної скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 12512,40 грн.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 23.02.2016 близько 15 год. 15 хв. по вул. Леніна, 54 у м. Умань, керуючи автомобілем Мерседес Віто, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив наїзд на автомобіль Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 , та під час порушення ПДР зміною напрямку руху здійснив наїзд на автомобіль Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2016 у справі №705/1760/16-п ОСОБА_1 за вищевказане адміністративне правопорушення в якому було пошкоджено автомобілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту строком на 12 діб без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже судом встановлена вина відповідача у спричиненні вказаного вище ДТП.
На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим відповідне відшкодування потерпілим здійснив позивач. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 12 512,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/3185/19 від 20.03.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 33774,19 грн., виплачену за пошкодження автомобіля Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 .
В процесі розгляду судом справи №705/3185/19 представником МТСБУ було подано клопотання про збільшення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12512,40 грн. за пошкодження автомобіля Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 , однак, ухвалою суду від 20.03.2020 відмовлено в задоволенні цієї заяви.
На підтвердження позовних вимог в частині величини збитків від пошкодження автомобіля Рено Меган представник позивача до позовної заяви долучив Звіт №18/03-355 від 02.04.2016, однак вказаний документ стосується оцінки автомобіля Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 .
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.
Відповідно до положень ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Аналогічні положення містить ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
При цьому за змістом ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника автомобіля на момент ДТП не була застрахована згідно відповідного поліса обов`язкового страхування виплату страхового відшкодування потерпілому забезпечує Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ).
За обставин цієї справи відповідач, не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, своїми протиправними діями спричинив ДТП, внаслідок якого було пошкоджено два транспортні засоби потерпілих осіб - автомобіль Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 .
МТСБУ вказаним потерпілим здійснило виплату страхового відшкодування, після чого за положеннями ст.1191 ЦК України та ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до винуватця ДТП в межах суми виплаченого страхового відшкодування.
Далі, згідно положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням приписів ст.1191 ЦК України страховик, який порушує питання про відшкодування своїх витрат, спричинених неправомірними діями особи, які призвели до виникнення страхового випадку (в даній справі - ДТП), має довести вину цієї особи в ДТП (підтверджується постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.03.2016 у справі №705/1760/16-п), розмір фактично виплаченого страхового відшкодування (підтверджується наданими платіжними дорученнями) та фактичну вартість відшкодування збитків від пошкодження автомобіля потерпілої особи (що позивач обґрунтовує Звітом №18/03-355 від 02.04.2016).
Однак у даній справі МТСБУ просить про відшкодування витрат на відшкодування збитків від пошкодження автомобіля Рено Меган, номерний знак НОМЕР_3 , проте надає звіт про розмір збитків від пошкодження іншого транспортного засобу - автомобіля Богдан 211040, номерний знак НОМЕР_2 .
Отже позивачем, які вірно вказав суд першої інстанції, не підтверджено доказами розмір витрат, здійснених страховиком на відшкодування потерпілому власнику автомобіля Рено Меган завданих в ДТП збитків, адже не обґрунтовано розмір збитків від пошкодження вказаного транспортного засобу, який є основою для обрахунку страхового відшкодування.
За таких обставин позовні вимоги у справі є необґрунтованими та задоволені бути не можуть.
При цьому апеляційний суд відхиляє посилання скаржника у справі на те, що позивачем помилково до позовної заяви було долучено звіт про оцінку іншого транспортного засобу, а належні докази щодо цих обставин надаються разом з апеляційної скаргою, з урахуванням такого.
Відповідно до положень ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Крім того, згідно ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).
У даному випадку скаржник не обґрунтував поважність причин неподання належних доказів розміру збитків від пошкодження автомобіля Рено Меган до суду першої інстанції, посилаючись в своїй апеляційній скарзі лише на помилковість надання інших документів, що не може свідчити про наявність дійсних фактичних перешкод для подання відповідних доказів до суду.
У разі якщо при апеляційному перегляді справи буде надано оцінку цим доказам, апеляційний суд порушить правила про межі апеляційного перегляду справи, встановлені ст. 367 ЦПК України, адже відповідні документи до суду першої інстанції не подавалися без поважних причин.
Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції в цій справі, апеляційна скарга позивача не містить.
Одночасно апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно надано оцінку доводам позивача про поважність пропуску строків позовної давності та вирішено питання про їх поновлення, адже відповідно до роз`яснень, наданих судам у п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі», за спливом строків позовної давності у задоволенні позовних вимог може бути відмовлено у випадку, якщо вони є обґрунтованими, а коли вони є недоведеними, це є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від обставин щодо дотримання строків позовної давності до таких вимог.
Отже висновки щодо дотримання стороною у справі строків позовної давності чи щодо поважності пропуску відповідних строків у даному випадку правового значення не мають, адже, як встановлено судом, позовні вимоги є необґрунтованими та не можуть бути задоволені незалежно від вирішення питання про строки позовної давності.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає свою увагу на те, що строки позовної давності не є процесуальними строками, тому не можуть бути поновленими чи продовженими судом. Позовна давність – інститут матеріального права і згідно до вимог ч. 5 ст.267 ЦК України, суд може лише визнати поважними причини пропуску строку позовної даності та захистити порушене право.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 у даній справі належить змінити, виключивши з нього висновки про поновлення строків позовної давності у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу – змінити, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частин висновки про поновлення строків позовної давності. 
У решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.12.2020 у цій справі – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 07.04.2021.

Суддя-доповідач                        

       Судді