СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2021 р.                                                                      Справа № 922/4079/20  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І. 
за участю секретаря судового засідання Пахомової І.В.
та представників сторін: 
позивача – Пономаренко В.О. (посвідчення №7 від 15.09.2020, довіреність №21 від 20.10.2020);
відповідача – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" (вх.№834Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 (суддя О.І. Чистякова, повне рішення складено 18.02.2021) у справі №922/4079/20
за позовом Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків,
до Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс", м. Харків;
про стягнення 136000,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" (відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 68 000,00 грн, який накладений на відповідача рішенням адміністративної колегії Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.03.2019 №31-р/к у справі № 1/01-78-18 та пені у розмірі 68 000,00 грн, яку нараховано позивачем, у зв`язку із несплатою зазначеного штрафу.
Рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 (суддя О.І. Чистякова) позов задоволено повністю. 
Стягнуто з Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України штраф у розмірі 68 000,00 грн та пеню у розмірі 68 000,00 грн на загальну суму 136 000,00 грн із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцезнаходженням платника податків. 
Стягнуто з Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Торгівельно-виробниче приватне підприємство "Ресурс" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 повністю та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звертаючись до суду 17.12.2020 з позовом про стягнення штрафу, позивачем пропущено річний строк позовної давності. Оскільки пеня є похідною вимогою, вважає, що також відсутні підстави для стягнення її в судовому порядку.
17.03.2021 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №922/4079/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі №922/4079/20 апеляційну скаргу Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" на рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2, 3 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та належних докази надсилання копії апеляційної позивачу.
Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Торгівельно-виробниче приватне підприємство "Ресурс" подало клопотання про усунення недоліків (вх.№4866 від 26.04.2021) в якому просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 23.04.2021 №1937 на суму 3153,00 грн. та фіскальний чек Укрпошти.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" на рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 та призначено її до розгляду на 07.06.2021 на 12:30 год.
13.05.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5421), в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021, у зв`язку з відпусткою судді Терещенко О.І. та відставкою судді Сіверіна В.І., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І.
В судове засідання 07.06.2021 з`явився представник позивача, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з`явився, свого повноважного представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Від директора Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" надійшло клопотання про відкладення розгляд у справи у зв`язку з його відрядженням. (вх.№6482 від 04.06.2021).
Розглянувши заявлене клопотання відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з того, що відповідно до вимог пункту 11 статті 270 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, через нез`явлення в засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. 
Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з вимогами статті 56 ГПК України. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, беручи до уваги, що відповідно до вимог статті 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони. 
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами розгляду справи №1/01-78-18 про порушення Торгівельним-виробничим приватним підприємством "Ресурс" (далі - ТВПП "Ресурс", Відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Малакуцьким Віктором Анатолійовичем (далі - ФОП Малакуцький В.А.) законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) прийнято Рішення від 26.03.2019 №31-р/к у справі № 1/01-78-18 (далі - Рішення № 31-р/к).
Пунктом 1 резолютивної частини Рішення № 31-р/к визнано, що ТВПП "Ресурс" та ФОП Малакуцький В.А. вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендеру (торгів) шляхом узгодження умов участі у торгах на закупівлю робіт "Реконструкція мережі водовідведення по вул. Руднєва в с. Донець Зміївського району Харківської області (коригування)" (ДК 021:2015 45000000-7 - будівельні роботи та поточний ремонт), проведених Комунальним підприємством "Донець" (ідентифікатор закупівлі в системі "Prozorro" - UA-2017-08-21-001770-а).
За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 31-р/к на ТВПП "Ресурс" накладений штраф у розмірі 68 000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України надається для його виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Копія Рішення №31-р/к отримана уповноваженою особою ТВПП "Ресурс" 02.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 6102225023050 (арк.17).
Статтею 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.
Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.
Згідно з ч.3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Статтею 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено визначення та обчислення строків у законодавстві про захист економічної конкуренції.
Отже, з урахуванням ч. 3 ст. 56 і ст. 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції", штраф в сумі 68000,00 грн. підлягав сплаті до 03.06.2019 (включно), оскільки 02.06.2021 вихідний день.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути поновлено.
Не визнавши факт вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, ТВПП "Ресурс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсними Рішення № 31-р/к.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі № 922/1612/19.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.07.2019 позов ТВПП "Ресурс" залишено без розгляду у справі № 922/1612/19.
У пункті 20.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 господарським судам України роз`яснено, що абзацами третім - п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.
Оскільки у справі № 922/1612/19 ухвалою господарського суду Харківської області від 29.07.2019 позов ТВПП "Ресурс" залишено без розгляду, тому нарахування пені не зупинялося.
Частиною 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний протягом п`яти днів з дня сплати штрафу надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.
Станом на момент вирішення спору жодних документів на підтвердження сплати штрафу ТОВ "Ресурс" ані до суду, ані до Відділення не надано.
Враховуючи зазначене, згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за невиконання Рішення № 31 - р/к за період з 04.06.2019 до 17.12.2020 (включно) загальний розмір пені складає 574 260,00 грн.
Розмір пені, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Таким чином, розмір пені не може перевищувати 68 000,00 грн.
Як вказує позивач у позовній заяві, станом на 17.12.2020 жодних документів на підтвердження сплати штрафу від ТВПП "Ресурс" до Відділення не надходило.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив штраф, який було накладено на нього Рішення від 26.03.2019 №31-р/к, у зв`язку з чим, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.
Судом першої інстанції позовні вимоги задоволено у повному обсязі у зв`язку з їх обґрунтованістю. 
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.
Відповідно до ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.
За таких обставин, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд вважає позовні вимоги про стягнення 68 000,00 грн. пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На день звернення позивача до суду, доказів сплати штрафу  відповідачем не надано.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафу є такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно посилань апелянта на пропущення позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу та пені, передбаченою ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Зазначений закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.
Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13 - 16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. (ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції»)
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку, накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.
Враховуючи зазначене, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства, однак звертає увагу, що вказані нарахування застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.
В свою чергу, позовна давність є інститутом виключно цивільного права, і її застосування здійснюється на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України до тих відносин, що регулюються цивільним законодавством, тоді як спірні правовідносини не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань, тому не належать до цивільних правовідносин у розумінні ст.1 Цивільного Кодексу України.
Крім того, відповідно до п.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах. З урахуванням приписів ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України правила позовної давності, передбачені цим Кодексом, не застосовуються (якщо інше не встановлено законом) до правовідносин, які виникають у зв`язку із застосуванням державними органами щодо підприємств, установ, організацій та громадян-суб`єктів підприємницької діяльності встановленої законодавством відповідальності за вчинення протиправних дій, у тому числі за порушення правил здійснення підприємницької діяльності (зокрема, й вимог конкурентного законодавства).
Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами Антимонопольного комітету України, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган Антимонопольного комітету України не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.
Стаття 3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Особливості застосування законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема щодо певних галузей промисловості, можуть бути встановлені виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Таким чином, цивільне законодавство не є складовою законодавства про захист економічної конкуренції, відносини сторін у цій справі не є цивільно-правовими у розумінні статті 1 Цивільного кодексу України, а тому й позовна давність як інститут саме цивільного права до цих відносин не може бути застосована.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що Законом України «Про Антимонопольний комітет» передбачено застосування цивільного законодавства не ґрунтується на нормах вказаного Закону, зокрема яким у частині 1 статті 19 визначено, про те, що органи Антимонопольного комітету України керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції, яким в свою чергу встановлено особливі (спеціальні) строки давності для притягнення до відповідальності за порушення антиконкурентного законодавства органами Антимонопольного комітету України, які не є строками позовної давності, встановленими цивільним законодавством.
Порядок, розмір і період нарахування пені, як гарантії сплати штрафу накладеного на відповідача передбачено вимогами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про захист економічної конкуренції»
З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення господарського суду Харківської області.
Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 прийняте при належному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні, в зв`язку з чим апеляційна скарга Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" не підлягає задоволенню.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Торгівельно-виробничого приватного підприємства "Ресурс" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2021 у справі №922/4079/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду. 

Повний текст постанови складено 09.06.2021.

Головуючий суддя                                                                    П.В. Тихий

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук