ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2021 р.           Справа№ 910/14329/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 
 
при секретарі Островерхій В.Л. 
за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 18.05.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу»
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 (повний текст складено 05.02.2021)
у справі №910/14329/20 (суддя Босий В.П.)
за позовом 1. Печерської районної в місті Києві державної адміністрації
2. Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» 
до Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу»
про розірвання договору, стягнення 66 730,76 грн та виселення                                                                               
                                                              ВСТАНОВИВ:
Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач 1)  та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - позивач 2) звернулися до Господарського суду міста Києва із позовом до Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» (далі - відповідач) про розірвання Договору №11/602 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва, укладеного 27.03.2018 між Печерською в м. Києві державною адміністрацією Громадською спілкою «Українська Асоціація Вендінгу» та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»; стягнення з відповідача на користь відповідача 2 за Договором оренди №11/602 від 27.03.2018  заборгованості з орендної плати у розмірі 66  730,76 грн; виселення відповідача з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1, загальною площею 94,6 кв.м. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору №11/602 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва, укладений 27.03.2018, в редакції Додаткового договору №2 від 27.03.2018, а саме п.п. 3.7, 4.2.4, в саме не у повному обсязі або взагалі не сплачував орендну плату, в результаті чого за період з 01.06.2019 по 30.08.2020 утворилась заборгованість на суму 63  196,28 грн. Крім того, на суму основного боргу позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 1  094,32 грн згідно п. 6.2 Договору, 985,51 грн інфляційні втрати та 1  454,65 грн 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору №11/602 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва від 27.03.2018 позивач 1 31.08.2020 направив відповідачу заяву про відмову від Договору, у порядку визначеному п. 9.3 Договору, яка останнім не отримана. 
Під час обстеження орендованого приміщення, робочою групою 22.07.2020 було зафіксовано, що відповідач незаконно передав частину приміщення в суборенду, а тому позивачі звернулися до відповідача із вимогою про звільнення орендованого приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1, загальною площею 94,6 кв.м. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20 позов Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задоволено частково. Стягнуто з Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» заборгованість у розмірі 63  196,28 грн, 3% річних у розмірі 1  454,65 грн, пеню у розмірі 1  094,32 грн, інфляційні у розмірі 985,51 грн та судовий збір у розмірі 4   204,00 грн. Виселено Громадську спілку «Українська Асоціація Вендінгу» з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1 загальною площею 94,6 кв.м. В іншій частині у задоволенні позову суд відмовив.          
Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення 63  196,28 грн заборгованості є документально обґрунтованою. Крім того, місцевий господарський суд визнав обґрунтованою вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 1  454,65 грн, пені у розмірі 1  094,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 985,51 грн. 
Водночас судом першої інстанції встановлено, що позивач 1 скористався своїм правом відмови від Договору через невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендних платежів, шляхом направлення відповідачу заяви про відмову, а тому в цій частині відсутній предмет спору, оскільки позивач 1 вже реалізував своє право і Договір відповідно є розірваним. 
Враховуючи те, що Договір №11/602 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва від 27.03.2018 є розірваним, у відповідача виникло зобов`язання звільнити займане ним приміщення по акту приймання-передачі. 
          Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Громадська спілка «Українська Асоціація Вендінгу» звернулася до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20, скасувати вказане рішення в частині виселення відповідача з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1, загальною площею 94,6 кв.м. та ухвалити нове рішення у даній частині, яким відмовити у задоволенні даної вимоги.  
Обґрунтовуючи доводи та вимоги, наведені в апеляційній скарзі, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст.ст. 162, 174, 176 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку відповідача, позовна заява позивачів підлягала поверненню. Крім того, суд першої інстанції безпідставно не поновив відповідачу строк на подання відзиву на позову, разом із доданими до нього доказами, та не надав оцінки усним пояснення представника відповідача у судовому засіданні. 
Щодо суті позовних вимог, то, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що починаючи з січня 2016 виникли обставини, які призвели до непридатності використання приміщення та необхідності проведення капітального ремонту каналізаційних мереж. У зв`язку із виникненням вказаних обставин, сторони домовились укласти трьохсторонній договір щодо проведення ремонтних робіт приміщення, яке займає відповідач та каналізаційних труб даного будинку, та погашення боргу відповідача по орендним платежам в рахунок капітального ремонту.  Проект трьохстороннього договору був наданий відповідачем до позивача 1 за вих. №20 від 23.07.2019, вих. №26 від 13.09.2019 та позивача 2 за вих. №19 від 23.07.2019.  Трьохсторонній договір щодо реструктуризації заборгованості сторони не підписали, проте відповідач, починаючи з травня 2020 сплачує орендні платежі вчасно, а несплата орендної плати протягом 3 місяців підряд з дня закінчення строку платежу документально не підтверджено. 
Також апелянт вказує, що твердження позивачів про передачу частини орендного приміщення в суборенду не підтверджено належними та допустимими доказами. 
Так само, на думку апелянта, матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів надсилання позивачем 1 на адресу відповідача заяви №10/01-1717/В-040 від 31.08.2020 про відмову від Договору, позивачами не доведено отримання поштового відправлення з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою. 
Стосовно нарахованих пені, 3 % річних та інфляційних втрат, то судом першої інстанції при ухвалені рішення не були враховані здійснені відповідачем оплати орендних платежів за липень, серпень 2020, вересень 2020, а розрахунки позивачів ціни позову не містять періодів, за які стягуються пеня, 3 % річних та інфляційні втрати. 
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач вважає, що Договір №11/602 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Києва від 27.03.2018 не є розірваним, оскільки відсутні істотні порушення відповідачем умов Договору.      
Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 апеляційну скаргу Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» у справі №910/14329/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі №910/14329/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20. Розгляд апеляційної скарги призначено  на 13.04.2021 об 11 год. 30 хв.   Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, заперечення, пояснення до 23.03.2021.          У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В. на лікарняному з 22.03.2021 по 14.04.2021 включно, судове засідання у справі №910/14353/20, призначене на 13.04.2021, не відбулося. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 розгляд справи №910/14329/20 призначено на 18.05.2021 об 12 год. 45 хв. 
Позивачі своїм правом, наданим ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали. 
Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представники позивачів у судовому засіданні 18.05.2021 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20 залишити без змін.             
Представник відповідача у судовому засіданні 18.05.2021 підтримав доводи і вимоги, наведені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20 скасувати в частині виселення відповідача з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1, загальною площею 94,6 кв.м. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.  
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
10.12.2015 між Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією (далі - Орендодавець), Громадською спілкою «Українська Асоціація Вендінгу» (надалі - Орендар) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (надалі - Підприємство - Балансоутримувач) укладено Договір №11/602 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, який Додатковим договором №2 від 27.03.2018 викладений в новій редакції (надалі - Договір). (т.1, а.с. 8-9, 10-18). 
Згідно п. 1.1 Договору Орендодавець на підставі пп. 1.2.1 п. 1 протокольного рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2015 №38, розпорядження Печерської РДА від 20.07.2015 №326 «Про деякі питання оренди» передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об`єкт), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1, для розміщення громадської організації на площі, що не використовується для підприємницької діяльності 20,0 кв.м - 1%, 30,0 кв.м - 2%, 44,6 кв.м - 3%.
Пунктом 2.1 Договору встановлено, що об`єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 94,6 кв.м, у т.ч. на 1-му поверсі 1,8 кв.м, у підвалі - 92,8 кв.м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.
Згідно п. 2.4 Договору Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом у термін, указаний в цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації цього договору) та акта приймання-передачі об`єкта.
Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 з урахуванням змін до неї, згідно рішення Київської міської ради від 08.02.2018 №21/4085 і становить без ПДВ 46 грн 89 коп. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку березень 2018 року 4  435 грн 78 коп ПДВ 887 грн 16 коп. Загальна сума до сплати становить: 5  322 грн 94 коп. (п. 3.1 Договору).  Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. 
Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.2 Договору).   
Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Підприємства - Балансоутримувача, яке знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Мар`яненка, 7, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ЄДРПОУ 35692211, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.  
Згідно з п. 3.7 Договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.
За п. 4.2.4 Договору Орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі. 
Позивач 2 за умовами Договору зобов`язаний здійснювати контроль за виконання Орендарем умов цього Договору і у разі виникнення заборгованості з орендної плати або інших платежів вжити заходів щодо погашення заборгованості, у тому числі проводити відповідну претензійно-правову роботу (п. 4.3.2 Договору).  
Відповідно до п. 9.1 Договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє до отримання орендарем повідомлення про продаж об`єкту оренди, але не більше ніж 2 роки та 364 дні - до 08.12.2018.
Пунктом 9.7 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.
За актом приймання-передачі об`єкта оренди від 10.12.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення, розташоване на першому та підвальних поверхах, що перебуває на балансі Підприємства, загальною площею 94,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 1. У вказаному акті зазначено, що приміщення потребує поточного ремонту. (т.1, а.с. 7). 
15.05.2019 позивач 2 звернувся до відповідача із претензією від 13.05.2019 №432/10-153 на суму 85  118,26 грн - заборгованість з орендної плати, яка складає понад 3 місяці, на доказ відправлення матеріали справи містять копію фіскального чеку №0101507902511. (т.1, а.с. 28, 29). Доказів оплати, як і реагування на претензію від 13.05.2019 №432/10-153, матеріали справи не містять. 
01.09.2020 позивачем 1 на адресу відповідача направлено заяву №105/01-1717/В-040 від 31.08.2020 про відмову від Договору у зв`язку з несплатою відповідачем орендних платежів, в якій повідомив про розірвання Договору за ініціативою орендодавця та запропонував протягом трьох календарних днів повернути приміщення з оренди. (т.1, а.с. 30-31). 
          Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
          Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
          Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
          Згідно ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
          Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
          Згідно ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. 
           За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.          
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки  Національного  банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь Підприємства -Балансоутримувача Орендар сплачує на користь Підприємства - Балансоутримувача пеню у розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.  
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Відповідач під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не заперечував факту наявності заборгованості, виникнення якої пояснив наявністю обставин, які позбавляють його можливості користуватись спірним приміщенням без проведення капітального ремонту. 
          На підтвердження зазначеного відповідачем у суді першої інстанції до відзиву на позов надавались:
-          лист відповідача №16 від 19.05.2016, адресований Головному управлінню Держсанепідемслужби у м. Києві, 
-          лист відповідача №15 від 19.05.2016, адресований ПАТ АК «Київводоканал»,
-          лист відповідача №28 від 04.07.2016, адресований В.о. директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», 
-          лист ПАТ АК «Київводоканал» №613/6/6/02-16 від 06.06.2016, 
-          лист відповідача №27 від 04.07.2016, адресований Голові Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, 
-          акти обстеження від 10.05.2016, від 16.02.2016, 
-          лист Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 10.05.2019 №105/01-1906/1 разом із витягом із з протоколу №87 засідання Комісії по розгляду питань погашення заборгованості з орендної плати та контролю за виконанням умов договорів про передачу в оренду майна територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної і місті Києві державної адміністрації;
-          лист відповідача №20 від 23.07.2019, адресований В.о. Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, 
-          лист відповідача №19 від 23.07.2019, адресований В.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду печерського району міста Києва»,
-          лист відповідача №25 від 09.09.2019, адресований В.о. Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, В.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду печерського району міста Києва»,
-          лист відповідача №26 від 13.09.2019, адресований Печерській районній у місті Києві державній адміністрації, 
-          лист відповідача №04-08 від 27.08.2020, адресований В.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», 
-          лист відповідача №02-10 від 05.10.2020, адресований В.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», 
-          лист відповідача №04-10 від 30.10.2020, адресований В.о. директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», 
-          лист відповідача №06/03 від 19.06.2017, адресований директору КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», 
-          листи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» №432-4599 від 05.11.2020, №432-3841 від 18.09.2020, 
-          лист відповідача №02-07 від 24.07.2020, адресований Голові Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, лист Печерської районної і місті Києві державної адміністрації від 30.07.2020 №105/01-4167/1, 
-          лист відповідача №2-04 від 06.04.2020, адресовані В.о. Голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»,
-          лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»  №432-4513 від 17.09.2019, 
-          дублікат квитанції №0.0.1778832225.1 від 22.07.2020 - сплата орендної плати за травень-червень 2020, 
-          дублікат квитанції №0.0.1837204511.1 від 16.09.2020 - сплата орендної плати за серпень 2020, 
-          дублікат квитанції №0.0.1862449674.1 від 08.10.2020 - сплата орендної плати вересень 2020;
-          проекту Договору підряду б/н, б/д. (т.1, а.с. 166-189).  
Вказані докази не були прийняті судом першої інстанції, оскільки суд відмовив відповідачу у поновлені пропущеного строку на подання відзиву. Судом першої інстанції встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.10.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01011, місто Київ, ВУЛИЦЯ НЕМИРОВИЧА-ДАНЧЕНКА, будинок 1. Однак, 26.10.2020 конверт з ухвалою суду від 19.10.2020 було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «організація не знайдена», а тому, враховуючи приписи ст. 242 ГПК України, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача та пропуск строку останнім на подання відзиву. 
Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, поштовий конверт, в якому надіслано ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 19.10.2020 містить позначку «Судова повістка».
Згідно з п.п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правил), у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази відповідно до укладених угод.
У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
Пунктом 99-2 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Згідно п. 117 Правил після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Надсилаючи ухвалу суду з позначкою «Судова повістка», суд першої інстанції не врахував того, що фактично відповідачу надсилається ухвала про відкриття провадження у справі від 19.10.2020, якою відповідачу встановлено 15 денний строк з дня вручення ухвали для подання письмового відзиву, а не судова повістка, у зв`язку з чим таке поштове відправлення мало зберігатися протягом одного місяця.
Отже, строк протягом якого було повернуто ухвалу про відкриття провадження у справі від 19.10.2020 та встановлено строк для подання відзиву на позов, не відповідає критерію розумності щодо отримання такого поштового відправлення відповідачем. 
Побідний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №911/840/19.             
За таких обставин, суд першої інстанції мав поновити відповідачу строк на подання письмового відзив на позову та надати оцінку поданим відповідачем доказам. Враховуючи приписи ст. 269 ГПК України апеляційний господарський суд приймає до розгляду надані відповідачем докази та надає їм оцінку в межах наданих повноважень відповідно до ст. 86 ГПК України. 
Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Апеляційним судом встановлено, що позивачами заявлено до стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором у розмірі 63  196,28 грн за період з 01.06.2019 по 30.08.2020, відповідний розрахунок міститься в матеріалах даної справи. (т. 1, а.с. 21-22). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем 2 враховані оплати відповідача за травень-червень 2020 на суму 6  130,95 грн та за серпень 2020 на суму 3  010,04 грн.  
При цьому, відповідач не оскаржує рішення суду у даній справі в частині стягнення заборгованості за Договором по сплаті орендних платежів за Договором у розмірі 63   196,28 грн за період з 01.06.2019 по 30.08.2020, та відповідно сум нарахованих позивачем пені у розмірі 1 094,32 грн, 985,51 грн інфляційних втрат та 1 454,65 грн 3% річних. 
Згідно п. 5.1.2 Договору Орендодавець має право виступати ініціатором щодо внесення змін до цього Договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього Договору. Відмовитися від договору та вжити необхідних заходів для примусового виселення Орендаря при несплаті Орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу. 
Апелянт наполягає на тому, що у зв`язку із незадовільним станом орендованого нежитлового приміщення був позбавлений можливості використовувати його. Апеляційним судом встановлено, що, приймаючи за актом приймання-передачі нежитлове приміщення, сторони зазначили, що приміщення потребує поточного ремонту. 
З умов Договору вбачається, що Орендар протягом дії Договору до передачі Об`єкта Підприємству - Балансоутримувачу зобов`язаний за свій рахунок проводити необхідний поточний ремонт об`єкт (фасад будинку, покрівлі, орендованих приміщень, місць спільного користування, системи опалення, водопостачання та водовідведення). Ця умова Договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого Об`єкта і не тягне за собою зобов`язання Орендодавця щодо компенсації поліпшень (п. 4.2.7 Договору).     
Згідно п. 5.3.3 Договору Орендар має право на час проведення ремонту порушувати питання про зменшення орендної плати у вигляді часткової компенсації витрат на ремонт з урахуванням вимог підпункту 3.8 цього Договору. У разі якщо Орендар не може використовувати орендоване майно у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт, за його клопотанням рішенням Орендодавця на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності на період виконання ремонтних робіт орендна плата може бути зменшена на 50 відсотків для об`єктів площею до 150 кв.м на строк не більше трьох місяців, а для об`єктів площею більше 150 кв.м на строк не більше 6 місяців. Інформація щодо неможливості використовування орендованого майна підтверджується відповідним актом, складеним Орендарем та Підприємством - Балансоутримувачем. Передбачена цим пунктом зменшена орендна плата може бути використана один раз протягом строку дії цього Договору (п. 3.8 Договору). 
Окрім того, згідно п. 5.3.5 Договору Орендар має право звернутися до Орендодавця з клопотанням щодо відповідного зменшення орендної плати, якщо з незалежних від нього обставин змінилися умови, передбачені цим Договором, або істотно погіршився стан Об`єкта не з вини Орендаря. 
В порушення приписів ч. 3 ст. 13 ГПК України та ч. 1 ст. 74 ГПК України відповідач належними та допустимими доказами не навів та не довів суду, всупереч вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, звернення до Орендаря із клопотанням щодо зменшення орендної плати у вигляді часткової компенсації витрат на ремонт. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт неможливості використовування орендованого майна за спірний період, складений Орендарем та Підприємством - Балансоутримувачем.
В матеріалах справи наявні акти від 10.05.2016, від 16.02.2016. Докази складення акту неможливості використовування орендованого майна за спірний період в матеріалах справи відсутні. 
З наданих відповідачем листів вбачається, що він неодноразово звертався до позивачів щодо підписання трьохстороннього договору відносно зарахування заборгованої орендної плати як оплату за ремонт загально будинкових каналізаційних труб. Доказів підписання трьохстороннього договору матеріали справи не містять. Так само матеріали даної справи не містять доказів звернення відповідача до суду за захистом свого права, щодо укладення правочину в судовому порядку. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідач листом №02-07 від 24.07.2020 просив позивача 1 надати згоду на проведення ремонтних робіт у нежитловому приміщенні по вул. Немировича-Данченка, 1. (т.1, а.с. 182).
Позивач 1 листом від 30.07.2020 №105-01/4167/1 повідомив відповідача про необхідність звернутися із проханням на надання згоди на проведення ремонтних робіт до позивача 2, оскільки 03.10.2019 Верховною Радою України прийнято новий Закон України «Про оренду державного та комунального майна» №157-XV, яким змінено порядок використання нерухомого майна територіальної громади м. Києва, яке передано в орендне користування. Відповідно до ст. 21 вказаного закону та на підставі п. 153 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483 орендар має право здійснювати поточний або капітальний ремонт за рахунок власних коштів, за письмовою згодою балансоутримувача. 
Доказів звернення до балансоутримувача після 30.07.2020 відповідачем до суду не подано. 
Відповідач звертався до позивачів із листами стосовно складення акту про пошкодження приміщення та вжиття заходів щодо усунення наслідків прориву каналізації та укладення договору реструктуризації заборгованості.
Листом №432-3481 від 18.09.2020 позивач 2 повідомив відповідача про відсутність підстав для укладення договору реструктуризації у зв`язку із відмовою від Договору. (т.1, а.с. 181, зв. бік). 
Доводи апелянта про здійснені ним поліпшення судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки матеріали даної справи не містять доказів здійснення такого поліпшення, зокрема, договори підряду, проектно-кошторисна документації, акти виконаних робіт, видаткові накладні на будівельні матеріали тощо. 
Відповідно до ст. 776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. 
Відповідач не був позбавлений права відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; або вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.  
Таким чином, надані відповідачем докази не спростовують висновків суду першої інстанції, а допущені місцевим господарським судом порушення щодо не поновлення відповідачу строку на подання відзиву та неприйняття відповідних доказів, не призвело до неправильного вирішення спору у даній справі. 
Крім того, пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що Орендар не має права без письмової згоди Орендодавця проводити переобладнання, перепланування, ремонт Об`єкта, вести будівельні роботи на прибудинковій території. Згода на виконання таких робіт надається листом Орендодавця, в якому зазначається про  надання згоди, погодження проекту (якщо його наявність передбачена законодавством України), кошторису витрат та термін виконання робіт. Будівельні роботи на Об`єкті виконуються тільки на підстав проектно-кошторисної документації, розробленої та затвердженої в установленому законодавством України порядку, та при наявності дозвільних документів на виконання будівельних робіт, отриманих в установленому порядку (п.п. 7.3, 7.4 Договору).  
Орендар за попередньою згодою Орендодавця має право здавати Об`єкт в суборенду. Суборендну плату в розмірі, що не перевищує орендної плати за об`єкт суборенди, отримує Орендар, а решта суборендної плати спрямовується до бюджету міста Києва (п. 5.3.6 Договору).
22.07.2020 та 24.07.2020 в орендованому відповідачем приміщенні було проведено обстеження робочою групою у складі представників відділу з питань майна комунальної власності Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та представників комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського район м. Києва» та провідного юрисконсульта ЖЕК «Липкижитловсервіс», в ході яких встановлено, що відповідач без письмового погодження з орендарем передав об`єкт оренди в суборенду іншій фізичній особі, що є підставою для розірвання Договору. (т.1, а.с. 24-27).         
          Крім того, за умовами п. 4.2.16 Договору відповідач був зобов`язаний протягом місяця після укладення цього Договору застрахувати Об`єкт не менше ніж на його вартість за висновком про вартість/актом оцінки на користь Підприємства -Балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження Об`єкта, у порядку, визначеному законодавством, і надити Орендодавцю та Підприємству - Балансоутримувачу копії страхового полісу/договору і платіжного доручення про сплату страхового внеску. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб на увесь строк Об`єкт був застрахований.
          Як зазначив позивач 1 відповідач зобов`язання щодо страхування об`єкта оренди не виконав, в свою чергу відповідач доказів протилежного суду не надав. 
У відповідності до ст. 784 ЦК України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.
Відповідач своїм правом не скористався, вимогу про розірвання Договору позивачу 1 не направляв, позаяк аварійні випадки в орендованому приміщені мали місце з 2016 року. 
Таким чином, відповідач не навів підстав та обставин, які звільняють його від сплати орендних платежів та відповідальності за прострочення таких оплат, за спірний період, а тому має місце несплата орендарем орендної плати протягом 3 місяців підряд.  
Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.
Згідно п. 9.3 Договору одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадку, передбаченого підпунктом 5.1.3 цього Договору. Лист з відмовою від Договору направляється поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням Орендаря, вказаним у Договорі. Договір є розірваним з дати одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від Договору, або з дати повернення Орендодавцю відмови від Договору з відміткою відділення зв`язку про відсутність Орендаря за вказаною адресою. 
Судом встановлено, що 01.09.2020 позивач 1 звернувся до відповідача із заявою від 31.08.2020 №105/01-1717/В-040 про відмову від Договору у зв`язку із тим, що з серпня 2018 по квітень 2020 відповідачем не здійснювались орендні платежі, орендний платіж за травень, червень та липень 2020 року здійснений з порушенням строку для його внесення. (т.1, а.с. 30-31).   
Вказана заява була направлена на адресу відповідача поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням орендаря, проте поштове відправлення повернулося на адресу позивача 1 з відміткою відділення зв`язку про відсутність орендаря за вказаною адресою. 
Як вбачається з інформації, що міститься на сайті АТ «Укрпошта», відправлення з трек-номером 0101031434662 вручене уповноваженому представнику орендодавця 07.09.2020. 
Апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта на те, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про розірвання Договору та стягнення заборгованості за спірний період, відповідачем не оскаржується, поза як ч. 4 ст. 277 ГПК України апеляційний суд може змінити не лише резолютивну, а й мотивувальну частину рішення. В силу приписів ст. 269 ГПК України апеляційний суд переглядає рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги і відповідач не був позбавлений можливості оскаржити висновки суду, викладені у мотивувальній частині щодо розірвання Договору та стягнення заборгованості з орендної плати за спірний період.  
Статтею 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
          Пунктом 4.2.21 Договору після припинення дії цього Договору протягом 3 календарних днів Орендар зобов`язаний передати майно по акту приймання-передачі Підприємству - Балансоутримувачу. Акт приймання-передачі об`єкта підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Підприємством - Балансуотримувачем. У разі невиконання цього пункту Орендар сплачує неустойку у подвійному у розмірі орендної плати. 
          Доказів виконання зазначеного матеріали справи не містять. 
          Таким чином, враховуючи те, що Договір є розірваним в обумовленому сторонами порядку, з урахуванням приписів Закону, об`єкт оренди підлягає поверненню орендодавцю у спосіб виселення орендаря з нежитлових приміщень. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №914/4101/15.            
Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому посилання апелянта на постанови Верховного Суду України не заслуговують на увагу. 
Відповідно до ч. 1  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.ст.  76,  77 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 4  ст. 11 ГПК України  суд застосовує при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції надані обґрунтовані відповіді на доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі та оцінено доказів відповідно до вимог ст.ст. 86, 269 ГПК України.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021  у справі №910/14329/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» задоволенню не підлягає.
Згідно  ст. 129 ГПК України  судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Громадську спілку «Українська Асоціація Вендінгу».  
Керуючись ст. ст.  129,  269,    270,  275, 276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          1.          Апеляційну скаргу Громадської спілки «Українська Асоціація Вендінгу» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/14329/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021  у справі №910/14329/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Громадську спілку «Українська Асоціація Вендінгу».
4. Матеріали справи № 910/14329/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
         5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено 20.05.2021. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова