ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р.	Справа № 480/8680/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 17.02.21 року по справі № 480/8680/20
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода"  
          до          Слобожанської митниці Держмитслужби                  
          про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомода" (надалі також - позивач, ТОВ "Автомода") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби (надалі також - відповідач, Слобожанська митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/002409/2 від 09.11.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807290/2020/00786.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807290/2020/00786 та рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2020/002409/2 від 09 листопада 2020 року.
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби судовий збір, сплачений при зверненні до суду у розмірі 2102 грн.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" про ухвалення додаткового судового рішення задоволено, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення, та ухвалити нове рішення, яким відмовити задоволенні заяви ТОВ «Автомода» про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврахування судом першої того, що згідно з приписами ст. 12 КАС України справа №480/8680/20 віднесена до справ незначної складності (фактично спірною є сума 38 317,38 грн) і у такій категорії справ є подібні судові рішення, що спростило роботу адвоката при підготовці до участі у справі.  Крім того, консультація з питань митного законодавства, тощо та вивчення та опрацювання документів, наданих Клієнтом, про що йдеться в п.п. 1 та 2 детального акту виконаних робіт (надання послуг) по адміністративній справ №480/8680/20 за №33 від 28.01.2020 відноситься до виду адвокатської діяльності про складення позовних заяв, процесуальних та інших документів правового характеру. До того ж, позивачем не було надано належних доказів отримання таких послуг, детального опису цих послуг і не зазначено, які саме які документи опрацьовано адвокатом. Просить урахувати висновки Верховного Суду, сформовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. 
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі №520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Як убачається із матеріалів справи, професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу Адвокатським об`єднанням «Веріта Груп»  на підставі Договору про надання правничої допомоги від 20.11.2020.
Відповідно до розділу 4 договору сума гонорару визначається з урахуванням складності справи, строків розгляду справи, обсягу наданих послуг. Остаточна сума гонорару визначається сторонами у додатковій угоді до договору. 
Відповідно до витягу з договору між адвокатом Хурсенко С.О. та ТОВ “Автомода” оплата наданих послуг здійснюється на підставі акта наданих послуг до договору, розрахункового документа, про що видається квитанція (а.с.126-127). 
За змістом детального акта виконаних робіт (наданих послуг) від 28.01.2020 № 33 по адміністративній справі № 480/8680/20 позивачу надано послуги у вигляді консультацій з питань митного законодавства, порядку оформлення документів для митного оформлення товарів, порядку скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації тривалістю 1 година - 500 грн, вивчення та опрацювання документів, наданих клієнтом, необхідних для складання процесуальних документів — 1 година – 500 грн, складання процесуальних документів та подання їх до суду (позовна заява, відповідь на відзив) — 2 години 2000 грн, участь у судових засіданнях 1,5 години – 3000 грн. Загальна вартість послуг — 6000 грн. (а.с.128). 
На підтвердження сплати коштів у сумі 6000 грн надано копію платіжного доручення (а.с.129). 
Також, у матеріалах справи мається копія ордеру адвоката Хурсенка Сергія Олександровича, виданого АО “Веріта Груп” (а.с. 65). 
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 6000,00 грн, з огляду на те, що правовий підхід адвоката до складання позовів цієї категорії має сталий характер, не вимагає докладання значних зусиль будь-якого характеру і до того ж, спір у цій справі належить до кола справ незначної складності, стосується лише одного епізоду зносин.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу при складенні процесуальних документів та поданні їх до суду (позовна заява, відповідь на відзив), колегія суддів погоджується із зазначеним в акті виконаних робіт обсягом часу, витраченого на надання такої послуги - 2 години, та заявленою до відшкодування сумою у розмірі 2000,00 грн з огляду на категорію справи, обсяг та характер зібраних доказів.
Водночас, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування витрат на оплату таких послуг, як:
- консультація з питань митного законодавства, щодо порядку оформлення документів необхідних для митного оформлення товарів, порядку скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- вивчення та опрацювання документів, наданих Клієнтом, необхідних для складання процесуальних документів.
На думку колегії судів, такі послуги за своєю суттю охоплюються послугою з правничої допомоги при підготовці та складенні позовної заяви, а тому не підлягають відшкодуванню в окремому порядку. Крім того, позивачем не було надано належних доказів отримання таких послуг, детального опису цих послуг, а саме які документи адвокат опрацьовував.
Стосовно витрат на оплату послуги по участі адвоката у судових засіданнях, колегія суддів зазначає таке.
Факти участі адвоката Хурсенка С.О. у судовому засіданні по розгляду справи 28.01.2021 належним чином підтверджуються наявними у матеріалах справи протоколом судового засідання (а.с. 117).
Водночас, колегія суддів зазначає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на оплату послуг по участі адвоката у судових засіданнях.
Також, колегією суддів ураховано, що з даного предмету спору та мотивів, які приведені у адміністративному позові позивача, є подібні рішення, що спрощувало роботу адвоката при підготовці до участі у справі.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу за складення позовної заяви та відзиву в розмірі 2000 грн, а також за участь адвоката у судових засіданнях у розмірі 1500 грн.
Ураховуючи критерій реальності таких витрат, розумність їхнього розміру, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягають частковому задоволенню на суму 3500,00 грн (2000 +1500).
Судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн (6000 грн – 3500 грн) не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, а тому оскаржуване рішення слід змінити та частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  задовольнити частково.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 по справі № 480/8680/20  змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:
"Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" (40000, м. Суми, вул. Харківська 105, код ЄДРПОУ 41815154) за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка 16Б, код ЄДРПОУ 433329580) витрати на  професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
В задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" -відмовити."
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  14.06.2021 року