УХВАЛА

14 червня 2021 року 
Київ
справа №640/26045/19
адміністративне провадження №К/9901/19375/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Єресько Л.О., Соколов В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та додаткову постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №640/26045/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другої кадрової комісії, Генеральної прокуратури України, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просила:

-  визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії від 4 грудня 2019 року  №7 про неуспішне проходження позивачем атестації;

-  визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року №2066ц про звільнення позивача з посади заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;

- поновити позивачку на посаді заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;

-  стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 грудня 2020 року змінено назву відповідача з Генеральної прокуратури України на Офіс Генерального прокурора, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 2 від 4 грудня 2019 року № 7 «Про неуспішне проходження атестації»;

- визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 21 грудня 2019 року  №2066ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 25 грудня 2019 року;

- стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі: 1875344,99 грн без урахування обов`язкових відрахувань.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року (повний текст складено 23 квітня 2021 року) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року змінено, викладено абзац п`ятий  резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року в наступній редакції:

«Стягнути з Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ЄДРПОУ 00034051) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 484530,40 грн. (чотириста вісімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять гривень 40 коп.) без урахування обов`язкових відрахувань».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковою постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (ЄДРПОУ 00034051, вул. Різницька, 13/15) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі: 13825 грн.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Офіс Генерального прокурора звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 24 травня 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та додаткову постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №640/26045/19  скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що судовий збір сплачено у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір».

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2 102 грн.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, позов у цій справі заявлено у 2020 році фізичною особою щодо трьох немайнових вимог і однієї вимоги майнового характеру.

Відтак, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру - 9690,608 грн (484530,4*0,01*2) і три вимоги немайнового характеру - 5044,8 грн (840,8*200%*3) загальною сумою: 14735,41 грн. 

Як вбачається з наявного у матеріалах касаційної скарги платіжного доручення №2479 від 19 травня 2021 року, скаржник сплатив судовий збір у розмірі: 3363,20 грн. 

З огляду на зазначене, Офісу Генерального прокурора необхідно доплатити судовий збір у розмірі: 11372,21 грн (14735,41-3363,20). 

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ЄДРПОУ: 37993783;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа доплати судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та додаткову постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі №640/26045/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М.          Мартинюк
Л.О.    Єресько
В.М.    Соколов,
Судді Верховного Суду