УХВАЛА

24 червня 2021 року  
Київ
справа №640/20284/20
адміністративне провадження №К/9901/17322/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Кашпур О.В.
перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Книш Наталії Ігорівни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 640/20284/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 17.07.2020 № 234/2387 в частині нерозміщення в новій структурі ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення;
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в частині нерозміщення на посаді за результатами вивчення рівня професійної компетентності та проведеної співбесіди ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення у формі листа № 11183/з від 21.07.2020 з доповіддю щодо виконання штатних заходів у Міністерстві та Додатком - списком осіб, які за результатами вивчення рівня професійної компетентності не можуть бути розміщені на посадах в Департаменті внутрішнього аудиту Міністерства оборони України;
- визнати протиправним та скасувати подання від 28.07.2020 до звільнення з роботи 31.07.2020 ОСОБА_1 (вх. № 8575/ДКП від 29.07.2020);
- визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу № 200 від 29.07.2020 державного секретаря Міністерства оборони України щодо припинення державної служби та звільнення з роботи ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення, 31.07.2020 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок змін до штату апарату Міністерства оборони України;
- поновити ОСОБА_1 на роботі;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, з 01.08.2020 по час поновлення на роботі.
07 грудня 2020 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо нерозміщення ОСОБА_1 на посаді в новій структурі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України.
Визнано протиправним та скасовано подання відповідального за виконання організаційного заходу від 28.07.2020 про звільнення ОСОБА_1 з роботи 31.07.2020.
Визнано протиправним та скасовано пункт 6 наказу № 200 від 29.07.2020 державного секретаря Міністерства оборони України щодо припинення державної служби та звільнення з роботи ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення, 31.07.2020 у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок змін до штату апарату Міністерства оборони України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України з 31.07.2020.
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90 718 (дев"яносто тисяч сімсот вісімнадцять) грн 20 коп.
В іншій частині позову - відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу аудиту у сфері фінансового забезпечення Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України з 31.07.2020 та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
Стягнуто з Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 грн.
01 квітня 2021 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2020 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
На зазначену постанову суду апеляційної інстанції представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 травня  2021  року.
20 травня 2021 року ухвалою Верховного Суду вказана касаційна скарга залишена без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із обґрунтуванням наявності виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та з належним обґрунтуванням зазначеної представником позивача підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, на якій подається касаційна скарга.
07 червня 2021 року на виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду надійшла касаційна скарга в новій редакції.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає зазначити наступне.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, судом першої інстанції розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
Разом з тим, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
А саме в касаційній скарзі, викладеній в новій редакції, представник позивача вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За твердженням заявника касаційної скарги, фактично за півтора року чинне законодавство (частини перша та третя статті 87 Закону № 889- VIII) тричі зазнавало суттєвих змін щодо регулювання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення. В результаті самим законодавцем було усунуто регулювання, яке було порушенням принципів пропорційності та правової визначеності в процедурі припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення. Повертаючи обов`язок суб`єкта призначення при звільненні на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІІ пропонувати державним службовцям інші рівнозначні посади законодавець фактично визнав помилковість попередніх змін та відновив порушені права державних службовців.
В даному випадку питання права - можливості застосування частин першої та третьої статті 87 Закону № 889- VIII в редакції, що діяла з 25.09.2019 по 06.03.2021 при звільненні державних службовців у зв`язку зі скороченням посади державної служби без пропонування рівнозначних або інших вакантних посад - має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Адже недоліки в правовому регулюванні припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889- VIII в редакції, що діяла з 25.09.2019 по 06.03.2021, спочатку допущені, а потім самостійно виправлені законодавцем за час своєї дії (з 25.09.2019 по 05.03.2021) спричинили негативні наслідки (незаконне звільнення без пропонування рівнозначних посад) для не визначеного кола державних службовців, зокрема й для позивачки.
Також представник позивача, посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України підкреслює, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, адже окрім незаконного звільнення стоїть питання професійної компетенції позивача та розмір отримуваного нею доходу.
Таким чином, скаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, представник позивача довів наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі представник позивача посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження судових рішень.
Покликаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин пункту 1 частини першої та частини третьої статті 87 Закону України "Про Державну службу" в редакції, що діяла з 25.09.2019 по 06.03.2021 та не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24 липня 2020 року у справі №816/654/17 та від 10 березня 2021 року у справі №160/5324/19, що є підставою для касаційного оскарження рішення в силу пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
В касаційній скарзі, викладеній у новій редакції, представник позивача уточнив, що правовідносини у справі №816/654/17 та у справі №640/20284/20 є подібними, оскільки в обох справах спір стосується оскарження державним службовцем підстав припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення. У справі №816/64/17, і у справі №640/20284/20 звільнення позивачів відбулося у зв`язку з проведення організаційно-штатних заходів та введенням в дію нових штатних посад, на яких перебували позивачі. При цьому, і у справі №816/654/17, і у справі №640/20284/20 позивачі стверджують, що після проведення організаційно-штатних заходів та введенням в дію нових штатних розписів, в новій штатній структурі державного органу продовжують існувати посади аналогічні за своїми функціями та завданнями виведеним посадам, але такі посади не пропонуються для переведення звільненим державним службовцям. Отже і у справі №816/654/17, і у справі №640/20284/20 є тотожний суб`єктний склад - державний службовець та суб`єкт призначення; тотожний об`єкт правового регулювання - правовідносини щодо проходження державної служби; тотожний предмет правового регулювання - правовідносини щодо припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з проведення організаційно- штатних заходів та веденням в дію нових штатних розписів.
Додатково про неможливості застосування до спірних правовідносин пункту 1 частини першої статті 87 КАС України свідчить те, що фактично, рішення про звільнення позивача з займаної посади було прийнято за результатами вивчення рівня його професійної компетенції. В результаті чого було прийнято рішення про нерозміщення позивача в новій структурі. При цьому відповідач не повідомив ні підстав для проведення такого вивчення, ні методології, ні критеріїв оцінки.
Також в касаційній скарзі, викладеній в новій редакції, представник позивача посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини першої та частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла з 25.09.2019 по 06.03.2021 в системному зв`язку з принципом стабільності державної служби.
Крім того, у касаційній скарзі представник позивача зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права - фактичний розгляд апеляційної скарги не відбувалося, суд апеляційної не заслуховував пояснення представників сторін з приводу апеляційної скарги, дослідження доказів носило суто формальний характер, сторонам не надавалася можливість надати пояснення щодо доказів наявних в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції врахував письмові пояснення представника Відповідача, які по суті є доповненням до апеляційної скарги поданим з пропущенням строків встановлених статтею 303 КАС України, чим продемонстрував явну прихильність стороні відповідача в порушення принципів рівності та диспозитивності адміністративного судочинства, що призвело до скасування судового рішення, яке відповідає закону, та є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції в силу частини першої статті 352 КАС України.
Враховуючи викладене, Суд вважає доведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
З огляду на те, що заявником касаційної скарги виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 травня 2021 року, касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334, 335, 338, 340 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Книш Наталії Ігорівни на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 640/20284/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва матеріали справи № 640/20284/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Н.В. Шевцова          
Судді                                                                                           В.Е. Мацедонська          
                                                                                          О.В. Кашпур