КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 761/8545/20
провадження №22-ц/824/7046/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Нежури В.А.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року /суддя Макаренко І.О./
у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київметробуд», третя особа: Головне управління Держпраці у Київській області про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернувся з вимогами про  визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою  Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків. /а.с. 50/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позов без руху, вказав на неправильне визначення ціни позову та несплату судового збору. На виконання вимог ухвали, позивачем здійснено розрахунок, визначено ціну позову та сплачено судовий збір. Вказуючи, що позивач не у повному обсязі усунув недоліки, а саме, не надав попередній розрахунок суми судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що таких недоліків вказано не було, а тому повернення позову є передчасним. Також наголошував, що як на підставу про залишення позову без руху, суд першої інстанції не може посилатись на обставини, які можуть бути вирішені, зокрема, на підготовчому судовому засіданні.
З відзивом на апеляційну скаргу сторони не звертались.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року позов залишено без руху.
В ухвалі наголошено на невідповідності позову ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Судом вказано на те, що позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за весь період вимушеного прогулу, при цьому, не надає доказів, на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які на його думку, підлягають стягненню, отже обґрунтований розрахунок сум (довідки про середню заробітну плату), що стягується - відсутній.
Наголошено також, що  предметом позову є не лише вимоги про поновлення на роботі, а й стягнення компенсації за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, що не входить до складу заробітної плати, а тому всі повинні бути оплачені судовим збором.
Позивачем пред`явлено дві позовних вимоги майнового характеру щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, моральна шкода та одну немайнову вимогу (визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи), які мають бути окремо оплачені судовим збором.
Також зазначено, що позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за весь період вимушеного прогулу по поновлення на роботі, при цьому не вказує розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також позивач не надає обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.
Суд першої інстанції, повертаючи позов, дійшов висновків, що в порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та доказів (довідку про середню заробітну плату), на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які на його думку, підлягають стягненню.
Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
На виконання вимог ухвали, позивачем здійснено розрахунок, визначено ціну позову та сплачено судовий збір. /а.с. 22-47
Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції не наводив того обґрунтування, яким керувався при поверненні позову, вказівка на ненадання позивачем попереднього розрахунку судових витрат в ухвалі про залишення позову без руху відсутня.
Трактування ст. 175 ЦПК України, без конкретизації в чому саме полягають недоліки не може вважатись належним для розуміння стороною позивача в чому саме полягають недоліки позову.
Відсутні вимоги щодо надання орієнтовного розрахунку судових витрат і в мотивувальні частині ухвали про залишення позову без руху, тому, висновки суду першої інстанції про повернення позову у зв`язку з не усуненням недоліків є передчасним.
Крім того, відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Таким чином, наслідки відсутності орієнтовного розрахунку судових витрат несе сторона у справі, а висновки суду за вимогою про розподіл судових витрат відображаються в рішенні суду за наслідками розгляду справи.
Відповідно до ч.  1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.  379, 381, 382 ЦПК України, суд,  -
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року - задовольнити.  
Ухвалу  Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року -  скасувати, справу направити  для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: