УХВАЛА

11 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/11405/20
адміністративне провадження № К/9901/13577/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду       Кашпур О.В.    перевірив касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради, Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради до Кабінету Міністрів України, треті особи - Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Міністерство розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування розпорядження,
В С Т А Н О В И В:
Хриплинська сільська рада Івано-Франківської міської ради та Вовчинецька сільська рада Івано-Франківської міської ради  звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просили визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 483-р "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Івано-Франківської області".
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  16 березня 2021 року, позов задоволено частково. Виключено Хриплинську сільську раду Івано-Франківської міської ради з переліку територіальних громад, що увійдуть до складу спроможної Івано-Франківської територіальної громади у Розпорядженні Кабінету Міністрів України № 483-р від 22 квітня 2020 року "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Івано-Франківської області". Виключено Вовчинецьку сільську раду Івано-Франківської міської ради з переліку територіальних громад, що увійдуть до складу спроможної Івано-Франківської територіальної громади у Розпорядженні Кабінету Міністрів України № 483-р від               22 квітня 2020 року "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Івано-Франківської області".
14 квітня 2021 року Івано-Франківська міська рада засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року. Скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року задоволено заяви суддів      Желєзного І.В., Бевзенка В.М. та Берназюка Я.О. про самовідвід.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2021 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Кашпур О.В., суддів - Радишевська О.Р., Уханенко С.А.З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328  цього Кодексу підстави (підстав). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що позивач вдруге звертається із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.   
Вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 01 лютого 2021 року у справі № 2а/-3025/11/0970, від 01 березня 2021 року у справі №826/2425/18, від 12 березня 2021 року у справі                              № 520/7416/19, щодо заміни сторони у справі правонаступником в процесі реорганізації юридичної особи публічного права.
Із оскаржуваного рішення вбачається, що судом апеляційної інстанції питання заміни сторони у справі правонаступником не вирішувалося.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Івано-Франківської міської ради на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради, Вовчинецької сільської ради Івано-Франківської міської ради до Кабінету Міністрів України, треті особи - Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Міністерство розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування розпорядження - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            О.В. Кашпур