ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2021 р.           Справа№ 910/9766/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги
Товариства з додатковою відповідальністю     Страхова компанія "Альфа-Гарант"
на рішення  господарського суду міста Києва від 22.12.2020    
у справі  № 910/9766/20     (суддя    Ковтун С.А.)
за позовом   Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
до   Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант"        
про   стягнення 13093,39 грн

                                                   В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В липні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 13 093, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення  правил дорожнього руху  водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована    відповідачем.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/9766/20 позов задоволено та стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 13 093, 39 грн боргу та  2 102, 00 грн судового збору.    

Рішення суду мотивовано тим, що страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми  статті 29 Закону    України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  зобов`язаний відшкодувати потерпілій стороні шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком та суми фактичних витрат, право на вимогу якої перейшло до страховика потерпілого у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але на основі вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей та за    мінусом франшизи. Водночас, страховик приймає рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування в межах річного строку, у свою чергу відповідач не надав суду заперечень проти розміру страхового відшкодування.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

          Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва  від 22.12.2020, Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі посилається на відсутність порушеного права позивача при зверненні з даним позовом, оскільки відповідач жодним чином не порушував законних прав останнього та охоронюваних законом інтересів.

Позивачем подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому позивач зазначає, що виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, набув права вимоги до страховика винної особи.  

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

            Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 у складі колегії суддів: Ткаченко Б.О. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/9766/20; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
                          
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/288/21        від 26.04.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача)    Ткаченка Б.О. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 справу № 910/9766/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М.,    Владимиренко С.В.

  Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М.,    Владимиренко С.В. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі № 910/9766/20; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору добровільного страхування №011182/4605/0000169 від 03.05.2019, укладеного між громадянкою ОСОБА_1 та Приватном акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», останнім  застраховано транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22.07.2019 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням гр. ОСОБА_1 та транспортного засобу «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2019 №753/15317/19, вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення гр. ОСОБА_2   Правил дорожнього руху  України.

За розрахунком станції технічного обслуговування приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» філія «Автоцентр на Столичному» № 0000011237 від 02.08.2019 вартість ремонту транспортного засобу «КІА» склала 18300,29 грн.
          
Відповідно до ремонтної калькуляції № 00310523 від 08.08.2019 вартість ремонту становить 18 646, 45 грн. Визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма «Audatex» рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Зазначена вище подія, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт, за яким до виплати підлягає 15093,39 грн.

Платіжним дорученням № 105738 від 30.08.2019 позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 15093,39 грн.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Форд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5144361. Франшиза - 2000,00 грн.

Вказані вище обставини і стали підставою для звернення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» з позовом до Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» як страховика цивільно-правової відповідальності особи, винної у скоєнні ДТП. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
              
Згідно з ч. 1  ст. 16 Закону України "Про страхування"  договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями  ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування"  страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування"  передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1  ст. 25 Закону України "Про страхування"  визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі ст.ст.  512,  514 Цивільного кодексу України  кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми  ст. 993 Цивільного кодексу України  та  ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.    Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.    

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

За суброгації  відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. 

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

Наведена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 910/12500/17, правовідносини у якій подібні правовідносинам у даній справі.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач як страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 15093,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 105738 від 30.08.2019.

Зважаючи на положення  ст. 993 Цивільного кодексу України  та  ст. 27 Закону України "Про страхування"   позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації автомобіля «Форд» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому відповідно до правової позиції, яку вірно враховано місцевим господарським судом, викладеної в постанові № 465/4287/15 від 11.12.2019 Великої Палати Верховного Суду, у  Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»   не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми  зазначеного вище Закону  не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до  статті 36 Закону  України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  , та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Судом обґрунтовано встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування в межах річного строку.

З огляду на викладене вмотивованим є висновок про задоволення позову та стягнення з відповідача 13093,39 грн. (15 093, 39 - 2 000, 00 (франшиза). 

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини першої    статті 9 Конституції України    та беручи до уваги ратифікацію    Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття    Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV    (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no. 4241/03 від 28.10.2010), а також те, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно    ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/9766/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - без задоволення.

Судові витрати

Відповідно до  ст. 129 ГПК України  витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги у даній справі  покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.  129, 269,   275, 276,  281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2020 у справі №910/9766/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Матеріали справи № 910/9766/20 повернути господарському суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко