ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1557/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2021 ( суддя першої інстанції Новікова І.В.) в адміністративній справі №280/1557/21 за позовом   ОСОБА_1   до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся  до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, в якому позивач просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю 1-ої групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 та Закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведених виплат;
зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю 1-ої групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 та Закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” та виплатити позивачу щорічну допомогу до 5 травня, як особі з інвалідністю 1-ої групи війни у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, станом на 01.01.2020, із врахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він має статус особи з інвалідністю внаслідок війни І групи та має право на одержання пільг встановлених для даної категорії осіб, у тому числі на отримання разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач зазначає, що у 2020 році йому була виплачена грошова допомога до 5 травня, проте в розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством України, що на думку позивача не відповідає статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18). Позивач вказує на те, що він звертався до відповідача з питання перерахунку разової допомоги до 5 травня, проте отримав безпідставну відмову у нарахуванні та виплаті допомоги у належному розмірі. Просить задовольнити позовні вимоги
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2021 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю ІІІ-ої групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 та Закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту”, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району провести ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги до 5 травня, як особі з інвалідністю ІІІ-ої групи внаслідок війни, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 та Закону України “Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту” та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу до 5 травня, як особі з інвалідністю ІІІ-ої групи війни у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, станом на 01.01.2020, із врахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає його ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виплата щорічної разової грошової допомоги у 2020 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань” від 19.02.2020 №112 (далі – Постанова №112), якою встановлений розмір допомоги до 5 травня для відповідних категорій осіб. Звертає увагу, що Управління, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. Вважає, що Управління при виплаті грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. Просить у задоволені позову відмовити.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що      ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . 
Позивачу до 5 травня Управлінням була виплачена разова допомога в розмірі 3160,00 грн., як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи. 
Позивач не погодившись з розміром виплаченої грошової допомоги, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Крім того, судом першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу разову допомогу за 2020 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни І групи, оскільки позивач станом на 5 травня 2020 року не мав відповідного статусу, оскільки станом на 5 травня 2020 року позивач мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, а І групу отримав лише 13.07.2020, а відповідно відповідач правомірно провів виплату разової допомоги як особі з інвалідністю ІІІ групи, проте, у зниженому розмірі, а відтак, право на отримання разової допомоги, як у особи з інвалідністю внаслідок війни І групи, у ОСОБА_1 виникне при виплаті разової допомоги до 5 травня починаючи з  2021 року.
Суд апеляційної інстанції при розгляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Частиною другою     статті 19 Конституції України     передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені     Конституцією     та законами України.
Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту     від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі -Закон №3551-ХІІ). Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно із     ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»     встановлені пільги особам з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до ч.4     ст. 13 Закону №3551-XII     (в редакції     Закону України від 25 грудня 1998 року №367-XIV     Про внесення змін до Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) щорічно до 5 травня інвалідам війни     виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Згідно із     ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
Підпунктом     б     підпункту 2 пункту 20 розділу II     Внесення змін до деяких законодавчих актів України     Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI     Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту     статті 13 Закону №3551-XII     викладено у новій редакції, за змістом якої, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
Однак,     рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008     у справі №1-28/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають     Конституції України     (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу ІІ     Внесення змін до деяких законодавчих актів України     Закону України     Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.
Надалі     Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ     Про внесення змін до     Бюджетного кодексу України     щодо реформи міжбюджетних відносин     (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ     VІ     Прикінцеві та перехідні положення     Бюджетного кодексу України     доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту     застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною першою     статті 17-1 Закону №3551-XII     щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених     статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту     і     Про жертви нацистських переслідувань.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року №112     Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту     і     Про жертви нацистських переслідувань     (далі - Постанова №112) встановлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (надалі також - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (надалі також - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої     статті 2 Бюджетного кодексу України     (надалі також - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень.
Водночас,     рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020     у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає     Конституції України     (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу     VI     Прикінцеві та перехідні положення     Бюджетного кодексу України     у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту     застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України вказав у вищезазначеному рішенні, що     Бюджетним кодексом України     не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI     Прикінцеві та перехідні положення     Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що суперечить принципу верховенства права, закріпленому у     статті 8 Конституції України.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення, відповідно до частини другої     статті 152 Конституції України.
Відповідно до резолютивної частини     рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, окреме положення пункту 26 розділу     VI     Прикінцеві та перехідні положення     Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня     ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Відтак, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей     12,     13,     14,     15     та     16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення     статті 13 Закону №3551-XII     в редакції     Закону №367-XIV     Про внесення змін до Закону України     Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, частиною п`ятою якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 05 травня інвалідам війни у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Згідно з частиною першою     статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV     Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування     мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Статтею 7 Закону України     Про Державний бюджет України на 2020 рік     установлено в 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року 1638 гривень.
Апеляційний суд зазначає, що суд перщої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача виникло право на щорічну разову грошову допомогу     особам з інвалідністю внаслідок війни до 5 травня, яка передбачена ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-ХІV у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.
Апеляційний суд вважає, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18) та визнанням таким, що не відповідає     Конституції України     (є неконституційним), окремого положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення     статей 12,     13,     14,     15     та     16     Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування,     стаття 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"     діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998.
З 27.02.2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному     статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"     у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998:
«Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».
Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у рішенні від 29 вересня 2020 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, якою вказане рішення залишено без змін..
За таких обставин, з прийняттям     Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020     розмір разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи у 2020 році становить 11466 гривень.
Отже, виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 3160,00 гривень не відповідає    статті 13 Закону №3551-ХІІ     та свідчить про порушення його прав на отримання цієї допомоги у належному розмір.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що для належного захисту та відновлення права позивача, порушеного відповідачем у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району  нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.
За приписами пункту 1 частини першої     статті 316 КАС України     суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями     308,     311,     315,     316,     321,     322,     325,     328,     329,     331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.04.2021 в адміністративній справі №280/1557/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5     ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва