ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/1395/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:
від прокуратури - Бондаревський О.М. за посвідченням № 057613 від 22.10.2020 року;
від Миколаївської міської ради, м. Миколаїв - не з`явився;
від Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області - не з`явився;
від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області 
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), м. Миколаїв, суддя Ржепецький В.О., повний текст ухвали складено та підписано 24.12.2020 року
у справі № 915/1395/19
за позовом Першого заступника прокурора Миколаївської області, м. Миколаїв в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, м. Миколаїв
до відповідача Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області
про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги та ухвали суду першої інстанції.

21.12.2020 року Фізична особа-підприємець Керімов Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв (вх. №16323/20), в якій просив суд:
- визнати незаконними дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження ВП № 63728660, проведення перевірки щодо скаржника та винесення за наслідками такої перевірки у вказаному провадженні постанови від 09.12.2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 63580640;
- зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), м. Миколаїв направити боржнику копію постанови про відкриття цього виконавчого провадження;
- скасувати постанову держаного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв від 09.12.2020 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні ВП № 63580640.
В обґрунтування скарги Фізична особа-підприємець Керімов Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області посилається на те, що його у встановленому законом порядку не було належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження № 63580640, постанова про накладення штрафу на боржника суперечить вимогам закону, оскільки відсутність звернення Миколаївської міської ради про добровільне звільнення земельної ділянки та тривала відсутність на території України боржника свідчать про те, що у державного виконавця були відсутні підстави вважати, що вчинено правопорушення щодо ухилення від виконання рішення суду. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі №915/1395/19 (суддя Ржепецький В.О.) у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області від 18.12.2020 року вх. № 16323/20 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення державним виконавцем законодавства або перевищень повноважень у виконавчому провадженні № 63580640, оскільки скаржником не подано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в скарзі, в тому числі, обставин дотримання строку, визначеного ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фізична особа-підприємець Керімов Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі №915/1395/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що відмовляючи у задоволенні скарги в частині зобов`язання державного виконавця направити йому постанову про відкриття виконавчого провадження, суд виходив з того, що вказану постанову, яку державним виконавцем направлено 25.11.2020 року, скаржником отримано 11.12.2020 року, проте, як стверджує скаржник, він з другої половини листопада 2020 року відбув у республіку Азербайджан, а повернувся додому 15.12.2020 року, і постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував. При цьому, як стверджує скаржник, суд мав можливість викликати його в судове засідання, де б він надав відповідні докази.
Висновки суду про законність проведення державним виконавцем перевірки 09.12.2020 року та винесення за її результатами оскаржуваної постанови від 09.12.2020 року про накладення на скаржника штрафу за невиконання в добровільному порядку рішення суду у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, на думку скаржника, суперечать встановленим обставинам, оскільки суд встановив, що на момент винесення оскаржуваної постанови від 09.12.2020 року скаржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження, крім того, державним виконавцем не доведено, що скаржником без поважних причин не виконано в добровільному порядку рішення суду, а ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає відповідальність лише за наявності вини правопорушника.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі № 915/1395/19, справу призначено до судового розгляду.
07.04.2021 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій Інгульське відділення Державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м.Миколаїв просило суд залишити ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі № 915/1395/19 без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області без задоволення. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.
У відзиві Інгульське відділення Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв зазначило, що 24.11.2020 року до відділу надійшла заява стягувача, на підставі якої головним державним виконавцем Сусловою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку за вих. № 121971 від 25.11.2020 року рекомендованим листом направлено сторонам виконавчого провадження. В постанові було зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. Згідно відомостей з сайту Укрпошта, відправлення вручено 11.12.2020 року, з огляду на що у відповідності до приписів ч. 6 ст. 26 та ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 09.12.2020 року державним виконавцем зроблено вихід за адресою вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві з метою перевірки виконання рішення боржником. Виходом за вказаною адресою було встановлено, що рішення боржником про повернення Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу майданчика та споруд не виконано, про що складено акт від 09.12.2020 року.
Як зазначає відділ, згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З огляду на вимоги вказаної статті, 09.12.2020 року головним державним виконавцем Сусловою М.B. винесено постанову про штраф, якою накладено штраф на Керімова Вахаба Агаладаша Огли в розмірі 1700,00 грн., яку направлено сторонам виконавчого провадження.
12.04.2021 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської обласної прокуратури, м. Миколаїв також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просив суд залишити ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі № 915/1395/19 без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області без задоволення. Судовою колегією відзив було долучено до матеріалів справи.
У відзиві прокурор зазначає, що скерувавши боржнику у встановленому Законом порядку постанову про відкриття виконавчого провадження № 63728660, державним виконавцем відділу ДВС у відповідності до вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" 09.12.2020 року перевірено виконання рішення. Встановивши ж факт невиконання боржником рішення суду у справі № 915/1395/19 державним виконавцем відділу ДВС з урахуванням вимог ст. ст. 63, 75 Закону правомірно винесено постанову про накладення штрафу. Отже, на думку прокурора, оскаржувані дії та постанова відділу ДВС відповідають вимогам законодавства.
Миколаївська міська рада, м. Миколаїв своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалась, відзив на апеляційну скаргу не надала, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги відзиву на апеляційну скаргу, просив її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Інші учасники справа в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надали, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду. 
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаба Агададаша Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у справі № 915/1395/19 є правомірною, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019 року (суддя Ржепецький В.О.) по справі № 915/1395/19 задоволено позовну заяву Першого заступника прокурора Миколаївської області, м. Миколаїв в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, м. Миколаїв до Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку №49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 54 271,77 грн. на користь держави в особі Миколаївської міської ради; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області на користь прокуратури Миколаївської області витрати по сплаті судового збору у сумі 8 999,95 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2020 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 17 вересня 2019 року по справі № 915/1395/19 - без змін.
28.10.2020 року Господарським судом Миколаївської області на виконання вказаного рішення суду були видані відповідні накази, зокрема, наказ про зобов`язання Фізичну особу-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд.
20.11.2020 року листом вих. № 6630/02.0201-22/02.06./14/20 Миколаївська міська рада звернулась до Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання рішення у справі № 915/1395/19. До вказаної заяви заявником було надано оригінал наказу від 28.10.2020 року у справі № 915/1395/19.
25.11.2020 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63728660 з виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2020 року по справі № 915/1395/19 про зобов`язання Фізичну особу-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд.
Вказаною постановою також зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Того ж дня копію вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження було супровідним листом № 121911 було направлено на адресу Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області.
Згідно відомостей з сайту Укрпошта щодо відстеження поштового відправлення, в якому копія вищезазначеної постанови направлялась на адресу боржника (5405609837630), відправлення було вручено 11.12.2020 року в 14.08.00 год.
Також 25.11.2020 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 000,00 грн. відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», яку листом за вих. № 121978 від 25.11.2020 року направлено сторонам виконавчого провадження.
Того ж дня Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яку листом за вих. № 121976 від 25.11.2020 року направлено сторонам виконавчого провадження.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту державного виконавця Суслової М.В. від 09.12.2020 року, 09.12.2020 року державним виконавцем зроблено вихід за адресою: вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві з метою перевірки виконання рішення боржником, яким встановлено, що рішення боржником про повернення Миколаївській міській раді самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,1416 га, розташованої по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу майданчика та споруд не виконано.
09.12.2020 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про накладання штрафу, якою, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», на Керімова Вахаба Агададаша Огли накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.
Того ж дня копію вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження було супровідним листом № 127433 було направлено на адресу Керімова Вахаб Агададаш Огли , с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області.
21.12.2020 року Фізична особа-підприємець Керімов Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв (вх. №16323/20), в якій просив суд:
- визнати незаконними дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження ВП № 63728660, проведення перевірки щодо скаржника та винесення за наслідками такої перевірки у вказаному провадженні постанови від 09.12.2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 63580640;
- зобов`язати державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), м. Миколаїв направити боржнику копію постанови про відкриття цього виконавчого провадження;
- скасувати постанову держаного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв від 09.12.2020 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні ВП № 63580640.
Скарга ґрунтується на таких обставинах:
- у зв`язку зі смертю дружини з другої половини листопада 2020 року боржник перебував у Республіці Азербайджан, 15.12.2020 року повернувся та дізнався, що 09.12.2020 року представники державної виконавчої служби здійснили перевірку виконання рішення суду щодо звільнення земельної ділянки, розташованої по вул. Космонавтів;
- 18.12.2020 року боржник отримав звичайним поштовим відправленням постанову держаного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.12.2020 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду, з якої слідує, що її винесено у виконавчому провадженні ВП № 63728660, проте дотепер боржнику не вручено копію постанови про відкриття цього виконавчого провадження та вимоги про звільнення вказаної земельної ділянки;
- не повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та за відсутності звернення Миколаївської міськради про добровільне звільнення земельної ділянки, а також враховуючи тривалу відсутність на території України (про це державному виконавцю повідомили рідні боржника під час перевірки 09.12.2020 року), на думку боржника, не давало підстав державному виконавцю вважати, що вчинено правопорушення та ухилення від виконання рішення суду;
- боржник вважає, що дії державного виконавця та винесена постанова про накладення штрафу є незаконним, оскільки такі дії державного виконавця порушують гарантовані Конституцією України його права.
На підтвердження викладених у скарзі обставин будь-яких доказів скаржником додано не було.
23.12.2020 року до Господарського суду Миколаївської області від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв надійшов відзив на скаргу, в якій Інгульське відділення Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просило суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки виконавче провадження здійснюється з дотриманням вимог Закону.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі № 915/1395/19 (суддя Ржепецький В.О.) у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області від 18.12.2020 року вх. № 16323/20 відмовлено.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 129-1  Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 року зі справи "Шмалько проти України").
Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01, п. 84).
Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст. 6 Конвенції.
Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Державний виконавець, як працівник державної виконавчої служби відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Відповідно до  ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього  Кодексу, порушено їхні права.
Згідно до ч. 1, 2  ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Положеннями ст. 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2)обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7)розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. 
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (абз. 1 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»)
Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 20.11.2020 року листом вих. № 6630/02.0201-22/02.06./14/20 Миколаївська міська рада звернулась до Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання рішення у справі № 915/1395/19. До вказаної заяви заявником було надано оригінал наказу від 28.10.2020 року у справі № 915/1395/19.
25.11.2020 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63728660 з виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2020 року по справі № 915/1395/19 про зобов`язання Фізичну особу-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області повернути Миколаївській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,1416 га, розташовану по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу літнього майданчика та споруд. Вказаною постановою також зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
З матеріалів справи також вбачається, що того ж дня копію вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження супровідним листом № 121911 було направлено на адресу Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області, яка значиться у виконавчому документі, рекомендованим поштовим повідомленням. Згідно відомостей з сайту Укрпошта щодо відстеження поштового відправлення, в якому копія вищезазначеної постанови направлялась на адресу боржника (5405609837630), відправлення було вручено 11.12.2020 року в 14.08.00 год.
При цьому, як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
З урахуванням викладеного дії державного виконавця відповідали вимогам чинного законодавства України, а тому підстави для визнання незаконними дій державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження ВП № 63728660 та зобов`язання державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м.Миколаїв направити боржнику копію постанови про відкриття цього виконавчого провадження, відсутні.
Що стосується вимоги про визнання незаконними дій державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв щодо проведення перевірки щодо скаржника та винесення за наслідками такої перевірки у вказаному провадженні постанови від 09.12.2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 63580640 та скасування постанови держаного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), м. Миколаїв від 09.12.2020 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні ВП № 63580640, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого ч. 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути викопано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, державний виконавець зобов`язаний вчиняти дії, про які зазначено у ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" та позбавлений можливості вчиняти дії у будь-який інший не визначений Законом спосіб.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в постановах від 15.04.2019 року у справі № 910/13464/15, від 11.02.2021 року у справі № 914/223/19.
Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2020 року, вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
09.12.2020 року (тобто через 10 робочих днів) державним виконавцем було зроблено вихід за адресою: вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві з метою перевірки виконання рішення боржником, яким встановлено, що боржником рішення про повернення Миколаївській міській раді самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,1416 га, розташованої по вул. Космонавтів, поблизу житлового будинку № 49 у місті Миколаєві шляхом демонтажу майданчика та споруд не виконано, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом державного виконавця Суслової М.В. від 09.12.2020 року, складеним у присутності двох понятих.
На підставі відповідного акта 09.12.2020 року Головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сусловою М.В. було винесено постанову про накладання штрафу, якою, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на Керімова Вахаба Агададаша Огли накладено штраф в розмірі 1700,00 грн.
Згідно з ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна положення містяться у нормі ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Положеннями ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судова колегія зазначає, що боржником не надано жодних доказів, які б свідчили про самостійне та добровільне виконання (часткове виконання) рішення суду у справі №915/1395/19, а також не надано доказів того, що боржник звертався з листами, запитами, заявами чи письмовими повідомленнями до державного виконавця про намір добровільно виконати рішення суду, або відстрочити термін виконання вказаного рішення суду, а тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність порушень норм Закону України "Про виконавче провадження" у діях державної виконавчої служби, оскільки державний виконавець діяв в межах та на виконання повноважень, наданих йому зазначеним законом.
Крім того, слід наголосити, що звертаючись до суду першої інстанції із відповідною скаргою на дії державного виконавця, скаржник взагалі не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, що викладені в його скарзі, а надані скаржником до апеляційної скарги докази його відсутності на території України в період вчинення державним виконавцем дій, що наразі оскаржується, судом апеляційної інстанції прийняті бути не можуть, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області, викладені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного правового обґрунтування та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Згідно  ст. 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с. Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі №915/1395/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Керімова Вахаб Агададаш Огли, с.Мішково-Погорілово Вітовського району Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року у справі № 915/1395/19 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2020 року про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у справі № 915/1395/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 19.04.2021 року. 
Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	А.І. Ярош